PROTIMONOPOLNÝ ÚRAD SLOVENSKEJ REPUBLIKY

  ROZHODNUTIE

Číslo:	2009/KH/R/2/029	Bratislava 05. jún 2009	

Rada Protimonopolného úradu Slovenskej republiky v  Bratislave, ako orgán príslušný na konanie podľa § 18 ods. 1 zákona č. 136/2001 Z. z. o ochrane hospodárskej súťaže a o zmene a doplnení zákona Slovenskej národnej rady 
č. 347/1990 Zb. o organizácii ministerstiev a ostatných ústredných orgánov štátnej správy Slovenskej republiky v znení neskorších predpisov v znení neskorších predpisov, v konaní č. 0031/ODOS/2008, na základe rozkladu podaného   Asociáciou fakultných nemocníc Slovenskej republiky, v konaní zastúpenou JUDr. Alenou Zadákovou, advokátkou, Kováčska 32, 040 01 Košice
 
mení
	
podľa § 59 ods. 2 zákona č. 71/1967 Zb. o správnom konaní (správny poriadok) v znení neskorších predpisov rozhodnutie Protimonopolného úradu Slovenskej republiky, odboru dohôd obmedzujúcich súťaž č. 2008/KH/1/1/107 zo dňa 16.12.2008 takto: 

Bod 1) výrokovej časti rozhodnutia znie:
Konanie Asociácie fakultných nemocníc Slovenskej republiky, so sídlom Rastislavova 43, 041 90 Košice spočívajúce v tom, že v procese uzatvárania zmlúv medzi jej členmi, fakultnými nemocnicami poskytujúcimi ústavnú zdravotnú starostlivosť, a zdravotnými poisťovňami Apollo, zdravotná poisťovňa, a.s., 
M. Čulena 5, P.O.BOX 77, 810 11 Bratislava, UNION zdravotná poisťovňa, a.s., Bajkalská 29/A, 821 08 Bratislava, Spoločná zdravotná poisťovňa, a.s., Ondavská 3, 820 05 Bratislava a Dôvera zdravotná poisťovňa, a.s., Karadžičova 8, 821 08 Bratislava presadzovala v mesiacoch január a február 2007 voči týmto zdravotným poisťovniam navýšenie zmluvných cien za ústavnú hospitalizáciu s účinnosťou 
od 01.01.2007 o 20% z priemernej ceny jej členov za ukončenú hospitalizáciu v roku 2006 a požadovala od týchto zdravotných poisťovní zazmluvnenie cien za ukončenú hospitalizáciu s účinnosťou od 01.01.2007 minimálne na úrovni cien za ukončenú hospitalizáciu dojednaných so Všeobecnou zdravotnou poisťovňou, a.s., so sídlom Mamateyova 17, 850 05 Bratislava, je dohodou obmedzujúcou súťaž podľa 
§ 4 ods. 1 v spojení s § 4 ods. 2 písm. c) a § 4 ods. 3 písm. a) zákona 
č. 136/2001 Z. z. o ochrane hospodárskej súťaže a o zmene a doplnení zákona Slovenskej národnej rady č. 347/1990 Zb. o organizácii ministerstiev a ostatných ústredných orgánov štátnej správy Slovenskej republiky v znení neskorších predpisov v znení neskorších predpisov, ktorá je zakázaná.

Bod 2) výrokovej časti rozhodnutia ostáva nezmenený. 

Odôvodnenie:
Protimonopolný úrad Slovenskej republiky, odbor dohôd obmedzujúcich súťaž, v správnom konaní č. 0031/ODOS/2008, vydal dňa 16.12.2008 rozhodnutie 
č. 2008/KH/1/1/107, ktorým rozhodol, že konanie Asociácie fakultných nemocníc Slovenskej republiky, Rastislavova 43, 041 90 Košice (ďalej len „AFN“), spočívajúce v tom, že v procese uzatvárania zmlúv medzi jej členmi – fakultnými nemocnicami poskytujúcimi ústavnú zdravotnú starostlivosť – a niektorými zdravotnými poisťovňami, vykonávajúcimi v Slovenskej republike verejné zdravotné poistenie presadzovala v mesiacoch január a február 2007 voči týmto zdravotným poisťovniam navýšenie zmluvných cien za ústavnú hospitalizáciu s účinnosťou od 01.01.2007 o 20% z priemernej ceny ukončenej hospitalizácie jej členov v roku 2006 a požadovala od týchto zdravotných poisťovní zazmluvnenie cien za ukončenú hospitalizáciu s účinnosťou od 01.01.2007 minimálne na úrovni cien za ukončenú hospitalizáciu dojednaných so Všeobecnou zdravotnou poisťovňou, a.s., Mamateyova 17, 850 05 Bratislava (ďalej len „VšZP“), je dohodou obmedzujúcou súťaž vo forme rozhodnutia združenia podnikateľov, ktorá je podľa § 4 ods. 1 v spojení s § 4 ods. 3 písm. a) zákona  č. 136/2001 Z. z. o ochrane hospodárskej súťaže a o zmene a doplnení zákona Slovenskej národnej rady č. 347/1990 Zb. o organizácii ministerstiev a ostatných ústredných orgánov štátnej správy Slovenskej republiky v znení neskorších predpisov v znení neskorších predpisov (ďalej len „zákon“) zakázaná. 

	Úrad AFN za toto konanie uložil pokutu vo výške 48 140,- Sk (1597,95 eur).

Voči uvedenému rozhodnutiu podala AFN prostredníctvom svojej právnej zástupkyne včas rozklad (list ev. pod č. 5677/2008, doručený 29.12.2008).  V rozklade namietala najmä nasledovné skutočnosti:

1.	Rozhodnutie vychádza z neúplne zisteného skutkového stavu, úrad nevykonal všetky navrhované dôkazy potrebné na zistenie rozhodujúcich skutočností, na základe vykonaných dôkazov dospel k nesprávnym skutkovým zisteniam. Rozhodnutie vychádza z nesprávneho právneho posúdenia veci. Z odôvodnenia rozhodnutia nevyplýva vzťah medzi skutkovými zisteniami a úvahami úradu pri hodnotení dôkazov na jednej strane a právnymi závermi na strane druhej, právne závery úradu sú v extrémnom nesúlade s vykonanými skutkovými zisteniami. 

2.	Pri hodnotení podkladov rozhodnutia, konkrétne záznamov z rokovaní 
so spoločnosťou APOLLO zdravotná poisťovňa, a.s., M. Čulena 5, P.O.BOX 77, 810 11 Bratislava (ďalej len „APOLLO“) z 2.2.2007, 9.2.2007, 15.02.2007 a podania AFN z 05.02.2007 a záznamov z rokovaní s poisťovňou Dôvera zdravotná poisťovňa, a.s., Karadžičova 8, 821 08 Bratislava (ďalej len „Dôvera“) z 26.01.2007 a podania AFN z 31.01.2007 a 13.02.2007, úrad nebral do úvahy podklady predložené AFN (stanovy združenia, záznamy z rokovaní orgánov združenia) a ani hmotnoprávne predpisy, podľa ktorých vyššie uvedené podklady mal hodnotiť, a to § 20h ods. 1 Občianskeho zákonníka a § 22 ods. 1 Občianskeho zákonníka. Ak by úrad podklady k rozhodnutiu hodnotil podľa uvedených hmotnoprávnych predpisov a stanov AFN, musel by dospieť k záveru, že záznamy z rokovaní nie je možné považovať za rozhodnutia AFN, ani za konanie v jeho mene, keďže sa jedná o právne neúčinné akty. 

3.	Ohľadom bodu 26 rozhodnutia je nepochopiteľné, prečo úrad prijal námietku o nepravdivosti časti tvrdenia, ktorý sa uvádza v zázname z rokovania zo dňa 09.02.2007 o možnom vylúčení tých členov, ktorí podpíšu zmluvy za nižšie ceny, keď k tejto námietke AFN neuviedla žiadne iné dôkazy a prečo ostatnú časť záznamu považuje za správnu. 

4.	Úrad hodnoverným spôsobom nevyhodnotil tvrdenú skutočnosť, že dňa 19.01.2007 došlo k vytvoreniu pracovnej skupiny, pozostávajúcej 
zo šiestich zástupcov fakultných nemocníc, ktorá mala byť poverená zastupovaním AFN na jednaniach so zdravotnými poisťovňami – nie je jasné, prečo úrad vyhodnotil záznamy z pracovných stretnutí ako konanie menom AFN, keďže sa týchto šesť nemocníc na žiadnom z rokovaní nezúčastnilo spoločne ako splnomocnenec AFN, či splnomocnenie dostali na to kompetentným orgánom združenia, ktorým je predstavenstvo združenia. Úrad sa ďalej odvoláva na zápisnice zo dňa 27.02.2007, v ktorých je odkaz na pracovnú skupinu, avšak jej kompetencie nie sú zrejmé, preto nie je možné ustáliť, že jednali v mene AFN. 

5.	K časti týkajúcej sa vymedzenia relevantného trhu úrad nebral do úvahy návrh na vykonanie dôkazu dokumentom Úradu pre dohľad 
nad zdravotnou starostlivosťou, uverejneným vo Vestníku 3/2008, kde bola uverejnená analýza zmluvných cien za ukončenú hospitalizáciu, pričom 
zo záverov je zrejmé, že ceny fakultných nemocníc nie sú najvyššie, v niektorých odborných výkonoch sú dokonca ceny všeobecných nemocníc vyššie. 

6.	Nie je taktiež správne tvrdenie úradu, že fakultným nemocniciam žiaden zákon negarantuje istú, resp. minimálnu cenu za poskytovanie zdravotníckych výkonov, keďže sme vo svojom stanovisku zo dňa 20.10.2008 jasne poukázali na § 7 ods. 15 zákona NR SR č. 581/2004 Z.z. o zdravotných poisťovniach, podľa ktorého je poskytovateľ oprávnený vypovedať zmluvu poisťovni, ak má možnosť uzatvoriť zmluvu o poskytovaní zdravotnej starostlivosti s inou zdravotnou poisťovňou 
za vyššiu cenu. Z tohto ustanovenia jasne vyplýva, že ak členovia AFN mali možnosť uzatvoriť a aj uzatvorili zmluvy s VšZP na určitej úrovni cien, ktorá bola pre nich výhodnejšia oproti cenám dojednaným s APOLLO alebo Dôvera, mali zákonné právo uzatvorené zmluvy vypovedať, čo však žiaden z členov AFN neurobil. 

7.	Podľa § 2 ods. 2 zákona sa tento zákon na konanie AFN nevzťahuje, keďže AFN poskytuje služby vo verejnom záujme podľa osobitného predpisu, ktorým je najmä zákon č. 576/2004 Z.z. o zdravotnej starostlivosti a službách súvisiacich s poskytovaním zdravotnej starostlivosti, pričom uplatňovanie tohto zákona znemožňuje fakticky aj právne plniť ich úlohy podľa osobitného zákona. Členovia AFN sú štátnymi príspevkovými organizáciami a boli zriadené štátom na plnenie verejných funkcií, pričom štát určil nemocniciam vykonávať verejno-prospešnú činnosť, t.j. najmä zdravotnú starostlivosť. Štát na nich tak preniesol časť svojich funkcií, v rámci ktorých zabezpečuje uspokojovanie verejných potrieb. Tieto organizácie nie je možné postihovať pokutami za to, že urobili všetko pre to, aby s poisťovňami vyjednali čo najlepšiu cenu a konečnému spotrebiteľovi – pacientovi mohli sprostredkovať lepšiu zdravotnú starostlivosť. 

Ďalšie námietky uviedol účastník konania vo svojom vyjadrení k výzve pred vydaním druhostupňového rozhodnutia (list č. 1841/2009 zo dňa 07.05.2009). Tieto sú uvedené priamo v ďalšom texte tohto rozhodnutia.  

  	Rada úradu podľa § 59 ods. 1 zákona č. 71/1967 Zb. o správnom konaní (správny poriadok) v znení neskorších predpisov preskúmala na základe podaného rozkladu rozkladom napadnuté rozhodnutie, konanie, ktoré mu predchádzalo a  spisový materiál s vecou súvisiaci a dospela k nasledovným záverom. 
	
1.	Kompetencia úradu
	Rada úradu preskúmala kompetenciu úradu vo veci konať s ohľadom 
na námietku účastníka konania, uvedenú v bode 7. Rada úradu konštatuje, že v tomto prípade nejde o situáciu predvídanú § 2 ods. 2 zákona. 
     	Ustanovenie § 2 ods. 2 zákona zakotvuje aplikáciu súťažných pravidiel aj 
na podnikateľov, ktorí sú poverení na základe osobitných predpisov poskytovaním služieb vo verejnom záujme. Výnimku predstavuje situácia, keď by tieto subjekty nemohli plniť svoje povinnosti, ktoré predstavujú službu vo verejnom záujme vyplývajúcu z osobitného predpisu, či už fakticky, alebo právne, v dôsledku aplikácie súťažných pravidiel na ne. Pojem verejný záujem náš právny poriadok nikde všeobecne nedefinuje, je však obsiahnutý, resp. vyplýva z ustanovení konkrétnych právnych predpisov. Pri posudzovaní, či v danom prípade ide o konanie alebo  činnosť vo verejnom záujme, treba vychádzať z konkrétnych všeobecne záväzných právnych predpisov, v zmysle ktorých štát ukladá určitým podnikateľom povinnosti zabezpečovať činnosti a konania vo verejnom záujme. Takúto činnosť alebo  konanie, ktoré spôsobuje alebo môže spôsobiť obmedzenie súťaže, bude možné vyňať spod pôsobnosti tohto zákona iba za predpokladu, ak zabezpečenie poskytnutia služby vo verejnom záujme vyplývajúce z osobitného právneho predpisu nie je možné zabezpečiť inak ako spôsobom, ktorý predstavuje obmedzenie súťaže. Zabezpečenie tohto verejného záujmu je v takýchto prípadoch nadradené 
nad záujem na ochrane súťaže. 
	Uplatňovanie § 4 zákona na konanie AFN, spočívajúce v presadzovaní jednotného navýšenia cien za všetkých svojich členov nebráni členom AFN plniť ich úlohy stanovené osobitnými predpismi tak, ako tvrdí AFN. Nie je sporné, že každý člen AFN sa snaží vyjednať čo najpriaznivejšie podmienky s poisťovňou, avšak toto sa nesmie udiať konaním v rozpore so zákonom. Zákaz podľa § 4 ods. 1 zákona, v tomto prípade zákaz cenovo orientovaných zásahov AFN do individuálnych rokovaní členov AFN s poisťovňami, nijako nebráni individuálnemu vyjednávaniu členov AFN o najvýhodnejších podmienkach s poisťovňami. Aplikáciou § 4 ods. 1 zákona na konanie AFN, posudzované v tomto prípade, nebude žiadnym spôsobom ohrozené plnenie povinností vo verejnom záujme, ktoré členov AFN ukladá osobitný predpis. 
V tejto súvislosti treba zdôrazniť, že v tomto konaní nie je posudzované konanie jednotlivých členov AFN a teda úrad neaplikoval zákonný zákaz priamo na jednotlivé fakultné nemocnice, ale na konanie AFN. AFN nie je osobitným zákonom zriadený subjekt, ktorý by plnil určité úlohy vo verejnom záujme podľa osobitného predpisu. Použitie ustanovenia § 2 ods. 2 zákona v tomto prípade preto vôbec neprichádza do úvahy. 

2.	Definícia relevantného trhu
	Rada úradu sa stotožňuje s vymedzením relevantného trhu tak, ako to uviedol prvostupňový orgán v rozkladom napadnutom rozhodnutí, t.j. ako relevantného trhu poskytovania ústavnej zdravotnej starostlivosti. Z geografického hľadiska ide o trh vymedzený územím SR. Uvedená definícia relevantného trhu je podľa názoru Rady úradu v súlade s § 3 ods. 3, 4, 5 a 6 zákona. 
	Účastník konania navrhol v tomto smere vykonanie dôkazu, a to dokumentom Úradu pre dohľad nad zdravotnou starostlivosťou, uverejneným vo Vestníku 3/2008. Na str. 27 predmetného dokumentu je uvedené, že cit.: „Analýza nepotvrdila výhodnejšie zmluvné ceny za výkony ukončenej hospitalizácie pre fakultné nemocnice v porovnaní so všeobecnými nemocnicami. Naopak, v niektorých odbornostiach boli podstatne vyššie zmluvné ceny vo všeobecných nemocniciach ako vo fakultných nemocniciach“.  
	Uvedený záver nesúvisí s vymedzením relevantného trhu v tomto prípade. Predmetom správneho konania nebolo posúdenie výšky cien poskytovaných fakultnými a všeobecnými nemocnicami. V predmetnom správnom konaní úrad posudzoval konanie AFN v procese uzatvárania zmlúv s poisťovňami, pričom podstatné je, že zo strany AFN išlo o cenovo orientovaný zásah do individuálnych rokovaní s jednotlivými členmi AFN s cieľom nastaviť rovnaké cenové podmienky pre všetkých členov AFN. Samotná výška zmluvných cien nebola v tomto prípade posudzovaná. Túto námietku preto Rada úradu neakceptuje. 

3.	Posúdenie konania AFN podľa zákona
3.1	Dohoda obmedzujúca súťaž
	Rada úradu sa stotožňuje so záverom prvostupňového orgánu, že konanie AFN je dohodou obmedzujúcou súťaž vo forme rozhodnutia združenia podnikateľov, ktorá je podľa § 4 ods. 1 zákona zakázaná.

	Podľa § 4 ods. 1 zákona dohoda a zosúladený postup podnikateľov, ako aj rozhodnutie združenia podnikateľov, ktoré majú za cieľ alebo môžu mať za následok obmedzovanie súťaže (ďalej len „dohoda obmedzujúca súťaž“) sú zakázané, ak tento zákon neustanovuje inak. Obmedzovaním súťaže sa podľa § 3 ods. 1 rozumie každé obmedzenie voľnosti konania podnikateľa na relevantnom trhu, najmä vylučovanie existujúcich alebo možných súťažných aktivít, skutočné alebo možné zníženie rozsahu konkurenčnej aktivity alebo skresľovanie konkurenčných podmienok. 

	Pre určenie, či v konkrétnom prípade má posudzovaná dohoda potenciál prispieť k obmedzeniu súťaže, je potrebné v prvom rade posúdiť, aká by bola úroveň súťaže v prípade, ak by nedošlo k dohode. Pokiaľ dohoda prispieva k citeľnému rozdielu v porovnaní s normálnymi súťažnými podmienkami na trhu, ide o dohodu obmedzujúcu súťaž. 

V posudzovanom prípade Rada úradu považuje za preukázané, že AFN  svojím konaním nahradila individuálne rokovania členov AFN s poisťovňami s cieľom vyjednať určitú minimálnu úroveň navýšenia cien pre všetkých svojich členov. V prípade absencie konania AFN by jednotliví členovia vyjednávali zmluvné podmienky so zdravotnými poisťovňami individuálne a autonómne a žiaden z nich by nemal vopred garantovanú, určitú minimálnu úroveň navýšenia ceny. Konanie AFN však malo za cieľ vyjednať minimálne zvýšenie cien za ústavnú zdravotnú starostlivosť bez ohľadu na jej kvalitu, znížilo snahu o kvalitatívne súťažné aktivity medzi jednotlivými fakultnými nemocami a tiež medzi fakultnými nemocnicami a ďalšími poskytovateľmi zdravotnej starostlivosti nezdruženými v AFN. 

Konanie AFN okrem vylúčenia súťažných aktivít členov AFN tiež deformovalo konkurenčné podmienky na relevantnom trhu poskytovania ústavnej zdravotnej starostlivosti. Ako zistil prvostupňový orgán, na tomto trhu nepôsobia len fakultné nemocnice (podiel členov AFN na tomto trhu predstavoval v posudzovanom období 34,2%), ale aj ďalší poskytovatelia ústavnej zdravotnej starostlivosti. Navýšením platieb členom AFN v dôsledku konania AFN došlo k umelému odčerpaniu prostriedkov z limitovaného objemu prostriedkov verejného zdravotného poistenia, čím boli znevýhodnení ostatní poskytovatelia, pôsobiaci na tomto trhu. 

Ďalej je pri posúdení, či ide o obmedzenie súťaže, potrebné zohľadniť, že základom konceptu nenarušenej súťaže je princíp, podľa ktorého si každý ekonomický subjekt musí nezávisle určovať svoje správanie na danom trhu.  Zákaz obsiahnutý v § 4 zákona vyžaduje, aby každý podnikateľ konal autonómne a prijímal vlastné rozhodnutia bez spolupráce so svojimi konkurentmi. 

V posudzovanom prípade prvostupňový orgán preukázal, že jednotlivé fakultné nemocnice sú podnikateľmi podľa § 3 ods. 2 zákona (body 15-17 prvostupňového rozhodnutia). Ich individuálne rokovania o cenových podmienkach so zdravotnými poisťovňami boli nahradené priamym vyjednávaním AFN s poisťovňami o minimálnej miere navýšenia cien pre jej členov, čím sa vylúčilo ich nezávislé rozhodovanie o cene a ďalších zmluvných podmienkach v zmluvách 
so zdravotnými poisťovňami. 

Rada úradu konštatuje, že konaním AFN došlo k obmedzeniu súťaže 
na relevantnom trhu poskytovania ústavnej zdravotnej starostlivosti. 

Podľa § 4 ods. 1 dohoda a zosúladený postup podnikateľov, ako aj rozhodnutie združenia podnikateľov, ktoré majú za cieľ alebo môžu mať za následok obmedzovanie súťaže, sú zakázané, ak tento zákon neustanovuje inak. 

Cieľ dohody treba vyhodnotiť objektívne podľa zámerov dohody a nie je potrebné skúmať subjektívne zámery strán. Všeobecne, ak je zrejmým dôsledkom dohody obmedzenie alebo narušenie súťaže, z hľadiska právneho posúdenia toto je jej „cieľom“, hoci strany dohody prehlasujú že to nebol ich zámer, resp. že dohoda má iné ciele.    
	
	Podľa Rady úradu prvostupňový orgán dostatočne preukázal, že cieľom AFN bolo vyjednanie navýšenia cien jednotne pre všetkých jej členov, o čom svedčí aj Zápis z pracovného stretnutia zástupcov AFN a zástupcov UNION zdravotná poisťovňa, a.s., Bajkalská 29/A, 821 08 Bratislava (ďalej len „UNION“) k návrhu zmluvy o poskytovaní zdravotnej starostlivosti a k cenovým podmienkam 
z 04.01.2007 cit.: 

„Pre jasnosť rokovania zástupcovia UNION zdravotnej poisťovne, a.s. vzniesli otázku, či sa rokuje o jednom znení zmluvy a jednotných cenách pre všetky fakultné nemocnice v rámci AFN, čo ...      potvrdil (prítomní zástupcovia AFN mali spracované pripomienky ostatných fakultných nemocníc k návrhu zmluvy ako aj navrhované ceny od jednotlivých fakultných nemocníc). UZP zašle vypracovaný návrh všetkým členom AFN v znení, ktoré bude dohodnuté a v cenách, ktoré budú dohodnuté.“

Ďalej cit.: “...bolo dohodnuté, že AFN a UZP t.č. vyjednávajú cenu za ukončenú hospitalizáciu  jednotne pre všetkých členov AFN bez ďalšej diferenciácie, a to 
na obdobie prvého štvrťroka 2007 bez diferenciácie krajských a koncových nemocníc.“

	Ohľadom horizontálnych dohôd, súdy Spoločenstva opakovane potvrdili, že dohody, ktoré sledujú cieľ obmedzenia súťaže a spadajú do kategórií dohôd priamo zakázaných čl. 81(1) Zmluvy, nemôžu byť zdôvodnené analýzou ekonomického kontextu protisúťažného správania. Teda, pokiaľ  je dohoda nepochybne zameraná na obmedzenie súťaže, napríklad určením cien, obmedzením odbytu alebo rozdelením zákazníkov, nie je potrebné  preukázať, že cenová súťaž bola skutočne ovplyvnená, alebo dovozy boli obmedzené, na to aby išlo o porušenie čl. 81 (1).  

Keďže cena je hlavným nástrojom súťaže, zákon v § 4 ods. 3  písm. a) priamo zakazuje dohody, ktoré priamo alebo nepriamo stanovujú ceny predaja alebo nákupu alebo akýchkoľvek iných obchodných podmienok. Dohoda o cene už svojou samotnou podstatou predstavuje obmedzenie súťaže. Fixovanie cien, ktoré sa dohodou zamýšľajú dosiahnuť, predstavuje určenie cien podľa čl. 81 (1) Zmluvy aj keď neexistuje dôkaz o tom, že by takéto ceny mali vplyv na skutočnú cenu, pretože umožňuje všetkým členom kartelu predvídať s primeraným stupňom určitosti cenovú politiku svojich konkurentov. Súd prvého stupňa v tejto súvislosti v prípade Archer Daniels Midland uviedol cit.:

„Vyjadrením spoločného zámeru uplatňovať určitú cenovú úroveň tovarov, podnikatelia prestali určovať svoju politiku na trhu nezávisle a konali tak proti konceptu vlastnému Zmluve vo vzťahu k súťaži.“ 

 V posudzovanom prípade bola dohoda o cenách medzi jednotlivými poskytovateľmi ústavnej zdravotnej starostlivosti de facto nahradená konaním AFN, ktorá na základe výmeny údajov medzi jednotlivými členmi asociácie stanovila minimálnu mieru navýšenia cien za UH jednotne pre všetky nemocnice a túto cenovú požiadavku následne v rokovaniach s jednotlivými zdravotnými poisťovňami presadzovala a vyjednávala.   

Rada úradu uzatvára, že v tomto prípade je nepochybné a jednoznačne preukázané, že konanie AFN predstavuje dohodu obmedzujúcu súťaž podľa § 4 ods. 1 v spojení s  § 4 ods. 2 písm. c) a § 4 ods. 3 písm. a) zákona. 

3.2	Forma dohody obmedzujúcej súťaž

Podľa § 4 ods. 1 zákona dohoda a zosúladený postup podnikateľov, ako aj rozhodnutie združenia podnikateľov, ktoré majú za cieľ alebo môžu mať za následok obmedzovanie súťaže (ďalej len „dohoda obmedzujúca súťaž“) sú zakázané, ak tento zákon neustanovuje inak.

V citovanom ustanovení sa zavádza legislatívna skratka pre rôzne formy dohôd obmedzujúcich súťaž. Jednou z foriem dohody obmedzujúcej súťaž je aj rozhodnutie združenia podnikateľov. 
Pod rozhodnutím združenia podnikateľov z pohľadu súťažného práva treba vnímať také situácie, kde združenie koordinuje také aktivity svojich členov, ktoré by inak boli vykonávané samostatne a nezávisle jednotlivými podnikateľmi a podliehali by konkurenčnému tlaku. Konanie združenia má v podstate rovnaký efekt ako dohoda jednotlivých jeho členov o spoločnom postupe. 
V posudzovanom prípade zmluvy uzatvárajú jednotliví členovia AFN, fakultné nemocnice, individuálne so zdravotnými poisťovňami. V prípade nenarušených súťažných podmienok by aj vyjednávanie o cenových a iných zmluvných podmienkach viedli jednotlivé fakultné nemocnice so zdravotnými poisťovňami individuálne a nezávisle. 

Z dôkazov obsiahnutých v spisovom materiáli vyplýva, že AFN na základe výmeny údajov medzi jednotlivými členmi asociácie stanovila jednotné navýšenie ceny za UH pre všetky nemocnice – členov AFN. Túto požiadavku na zvýšenie cien následne v rokovaniach s jednotlivými zdravotnými poisťovňami presadzovala a vyjednávala. Priemerné ceny za UH mali byť s účinnosťou od 01.01.2007 navýšené o 20% z priemernej ceny ukončenej hospitalizácie členov AFN v roku 2006, resp. malo ísť o ceny minimálne na úrovni cien za UH dojednaných so VšZP. AFN svojím cenovo orientovaným zásahom spôsobila, že individuálne rokovania jednotlivých nemocníc o zmluvných podmienkach, vrátane cenových, boli nahradené vyjednávaním jednotných cien pre všetky nemocnice – členov AFN. V skutočnosti takéto konanie AFN malo rovnaký efekt ako by mala dohoda medzi jednotlivými jej členmi a preto je takéto konanie rovnako závažné a zakázané.  

Podľa § 4 ods. 2 písm. c) zákona rozhodnutie združenia podnikateľov je právny akt orgánu združenia, ako aj odporúčanie orgánu združenia.  

V tomto ustanovení zákon uvádza, že pod pojmom rozhodnutie združenia podnikateľov sa nevnímajú len právne akty združenia. Právnym aktom združenia môžu byť rôzne jeho interné predpisy, prijaté formálnym spôsobom, ako sú spravidla Etické kódexy, honorárové poriadky a iné interné smernice v prípade profesných komôr, ďalej rôzne rozhodnutia orgánov združenia a pod.. Združenie podnikateľov však môže okrem prijímania formálnych predpisov či rozhodnutí vyvíjať množstvo iných rozmanitých druhov aktivít a prijímať iné druhy rozhodnutí, ktoré takisto majú vplyv na konanie členov združenia a rovnako môžu mať za cieľ alebo následok koordináciu ich správania, zakázanú podľa súťažného práva. Zákon preto v tomto ustanovení umožňuje postihovať aj iné výstupy združenia podnikateľov tak, aby bol zabezpečený účel zákona podľa § 1 zákona, ktorým je ochrana hospodárskej súťaže na trhu výrobkov, výkonov, prác a služieb pred jej obmedzovaním, ako aj vytváranie podmienok na jej ďalší rozvoj s cieľom podporiť hospodársky rozvoj v prospech spotrebiteľov.

Pod rozhodnutím združenia podnikateľov teda treba rozumieť jednak rozhodnutie združenia ako formálny akt vyplývajúci z interných predpisov združenia alebo jeho interných noriem, t.j. právny akt združenia (ide o rozhodnutie združenia v užšom zmysle), ako aj odporúčanie združenia, ktorým je taký postup, konanie alebo rozhodnutie združenia, u ktorého absentujú formálne náležitosti na takýto úkon, avšak má za cieľ alebo môže mať za následok obmedzenie súťaže. Pod pojmom odporúčanie združenia sa teda rozumie nielen „klasické“ odporučenie určitého správania na trhu členom združenia (odporúčanie v užšom zmysle), ale zahŕňa aj ďalšie činnosti združenia, v rámci ktorých združenie koná aktívnejšie, jeho aktivity siahajú ďalej ako len odporučenie cien, jednotného postupu a pod.

Vo svojom vyjadrení k výzve pred vydaním rozhodnutia účastník konania namietal, že jeho konanie nemôže byť posúdené ako rozhodnutie združenia podnikateľov, pretože ani jeden z dôkazov nie je možné vyhodnotiť ako právny akt združenia vo forme rozhodnutia, resp. odporúčania. Každé rozhodnutie združenia, aby malo účinky voči tretím osobám, musí byť prijaté buď na mimoriadnej členskej schôdzi členov združenia, alebo na zasadnutí predstavenstva, resp. takéto rozhodnutie alebo odporúčanie musí učiniť riadne zvolený iný orgán združenia. 

Rada úradu túto námietku s poukazom na vyššie uvedený výklad zákona neakceptuje. Pokiaľ je jednoznačne preukázané, že ide o konanie združenia (a nie napr. o svojvoľnú činnosť konkrétnych osôb – predstaviteľov združenia), pre posúdenie konania združenia podľa zákona má rozhodujúci význam dopad konania na súťaž. Zákon v § 4 ods. 1 zakazuje také rozhodnutia združenia podnikateľov, ktoré majú za cieľ alebo môžu mať za následok obmedzenie súťaže. Toto považuje Rada úradu za nepochybne preukázané.  

V posudzovanom prípade nejde o rozhodnutie združenia v užšom zmysle, t.j. o právny akt združenia, ako sú rôzne interné dokumenty, kódexy a smernice, ale o  konanie združenia, ktoré je výsledkom spoločného konsenzu asociácie konať dohodnutým spôsobom s cieľom vyjednať minimálnu úroveň navýšenia cien jednotne pre všetkých jej členov, ktoré títo môžu uplatniť v individuálnych zmluvách so zdravotnými poisťovňami. 

V prípade odporúčania v užšom slova zmysle by išlo o také konanie združenia, kde by toto napr. publikovalo odporúčané ceny a tie by boli známe všetkým jeho členom, čo by im umožnilo s dostatočným stupňom pravdepodobnosti predvídať cenovú politiku svojich konkurentov a prispôsobiť tomu svoje konanie. V tomto prípade, v súlade s vyššie uvedeným výkladom, ide o odporúčanie združenia v širšom zmysle, keďže AFN sa dopustila aktívnejšieho konania – rozhodla o minimálnej cenovej úrovni a tú aj aktívne presadzovala v rokovaniach s jednotlivými zdravotnými poisťovňami. Výklad načrtnutý účastníkom konania s poukazom na § 4 ods. 2 písm. c) zákona by nekorešpondoval s účelom zákona a ani so zákazom podľa § 4 ods. 1 zákona, pretože by neumožňoval postihovať všetky formy protisúťažného konania združení podnikateľov. V tomto prípade Rada úradu konštatuje, že konanie AFN nepochybne spĺňa podmienky na zákaz podľa § 4 ods. 1 zákona a prvostupňový orgán postupoval správne, keď ho vo svojom rozhodnutí takto kvalifikoval.

Tento záver možno podporiť aj rozhodovacou praxou súdov spoločenstva, pričom treba uviesť, že Zmluva ani žiadne ďalšie predpisy komunitárneho súťažného práva neupravujú osobitne rozhodnutia združení podnikateľov a výklad tohto typu protisúťažného konania je stanovený len judikatúrou. Odporúčania a konania, ktorých cieľom alebo následkom je horizontálna dohoda medzi konkurentmi alebo vychádzajú z rozhodnutia združenia takýchto konkurentov sú posudzované prísne vzhľadom na prvok horizontálnej kooperácie. V takýchto prípadoch, odporúčanie nemusí viesť k uniformnému správaniu. Napríklad, cenové odporúčanie, ktoré nie je záväzné pre členov združenia a je len čiastočne dodržiavané, je zakázané, lebo dovoľuje členom identifikovať cenovú politiku ich konkurentov  a preto  môže mať citeľný dopad na cenovú súťaž. 

Možno citovať tiež rozsudok vo veci Verband der Sachversicherer , kde súd uviedol cit.: 

“Odporúčanie, bez ohľadu na jeho presný právny status, pokiaľ predstavuje spoľahlivý odraz odhodlania účastníka konania koordinovať správanie svojich členov na nemeckom trhu poistenia v súlade s obsahom odporúčania, musí byť považované za rozhodnutie združenia podnikateľov podľa čl. 85(1) Zmluvy.”

Z uvedeného je zrejmé, že pri posudzovaní aktivít združení podnikateľov nie je z pohľadu súťažného práva rozhodujúca ich forma, ale dopad na súťaž.

4.	Dôkazy o protiprávnom konaní AFN
	
Rada úradu konštatuje, že prvostupňový orgán dostatočne zistil skutkový stav a jeho závery majú oporu vo vykonanom dokazovaní. 

Ohľadom námietky AFN, že dôkazy, o ktoré sa prvostupňové rozhodnutie opiera, sú právne neúčinnými aktami, Rada úradu zastáva nasledovný názor:

	V prvom rade treba odmietnuť argumentáciu účastníka konania s poukazom na ustanovenia Občianskeho zákonníka. Úrad (a rovnako Rada úradu) neposudzuje platnosť právnych úkonov v zmysle predpisov súkromného práva, ale výlučne z pohľadu ich dopadu na hospodársku súťaž. Na podporu tohto záveru Rada úradu uvádza rozsudok Krajského súdu v Bratislave 2S 60/08-44, IČS 1008200463 zo dňa 10.09.2008, potvrdený rozsudkom Najvyššieho súdu SR č. 8 Sžhpu 2/2008 zo dňa 12.03.2009 cit.: 

„K námietke žalobcu uvedenej v bode II žaloby týkajúcej sa skutočnosti, že žalobca predmetné stanovisko vydal v rozpore s platnou právnou úpravou oprávnení zverených do pôsobnosti mestskej časti a preto sú vydané stanoviská neplatné, keďže boli vydané neoprávneným orgánom miestnej samosprávy, treba uviesť, že ani táto námietka nie je dôvodná, pričom súd poukazuje na odôvodnenie správnych rozhodnutí, ktoré považuje aj v tomto smere za správne a v celom rozsahu sa s nimi stotožňuje. Správne orgány totiž posudzovali správanie žalobcu výlučne z pohľadu zákona a to tak, či môže predstavovať obmedzenie súťaže a došli k záveru, že konaním žalobcu k obmedzeniu súťaže došlo vydaním nesúhlasného záväzného stanoviska s takým odôvodnením, z ktorého nesporne vyplýva, že žalobca zjavne zvýhodnil podnikateľov poskytujúcich lekárenskú starostlivosť vo verejných lekárňach v príslušnej mestskej časti na úkor podnikateľa Enotrade, s.r.o..“   

	Uvedeným rozsudkom Krajský súd jednoznačne potvrdil kompetenciu úradu posudzovať konanie subjektov podliehajúcim zákonu z pohľadu, či ich konanie má vplyv na súťaž, a to bez ohľadu na prípadné posúdenie ich konania podľa iných právnych predpisov. 

	Úrad správne posudzoval konanie AFN z toho pohľadu, či malo za cieľ alebo mohlo mať za následok obmedzenie súťaže podľa § 4 ods. 1 zákona. 

	Pre dokazovanie sú rozhodné tieto ustanovenia správneho poriadku:

Podľa § 34 ods. 1 správneho poriadku, na dokazovanie možno použiť všetky prostriedky, ktorými možno zistiť a objasniť skutočný stav veci a ktoré sú v súlade s právnymi predpismi. 

Podľa § 34 ods. 4 správneho poriadku, vykonávanie dôkazov patrí správnemu orgánu.

Podľa § 34 ods. 5 správneho poriadku, správny orgán hodnotí dôkazy podľa svojej úvahy, a to každý dôkaz jednotlivo a všetky dôkazy v ich vzájomnej súvislosti. 

Z dôkazov, ktoré prvostupňový orgán za účelom zistenia skutkového stavu vykonal, vyplynul jednotný a nepochybný zámer AFN, aby žiaden z jej členov neuzavrel so zdravotnou poisťovňou zmluvy, pokiaľ cena za ústavnú hospitalizáciu s účinnosťou od 01.01.2007 nebude navýšená o 20% z priemernej ceny ukončenej hospitalizácie členov AFN v roku 2006 a aby zazmluvnená cena za ukončenú hospitalizáciu s účinnosťou od 01.01.2007 bola minimálne na úrovni cien 
za ukončenú hospitalizáciu dojednaných s VšZP. Z hodnotenia všetkých získaných dôkazov vo vzájomnej súvislosti jednoznačne vyplýva, že išlo o konanie AFN smerované voči jednotlivým zdravotným poisťovniam, ktoré sa ním cítili viazané. Zároveň z hodnotenia týchto dôkazov vyplýva, že poisťovne bez akýchkoľvek pochybností vnímali konanie jednotlivých osôb zúčastnených na rokovaniach, resp. vo vzájomnej korešpondencii ako postup AFN a nie ako svojvoľný postup individuálnych osôb, čo AFN na výslovnú žiadosť zdravotných poisťovní viackrát aj potvrdila.  	

	Vo vzťahu k preukázaniu, že nepochybne išlo o požiadavku AFN, smerovanú na zdravotne poisťovne, Rada úradu považuje za rozhodné najmä tieto skutočnosti: 

4.1	Rokovania s poisťovňou APOLLO 
	
V liste AFN poisťovni APOLLO zo dňa 01.02.2007 (dokument č. 11/1 v spise) je uvedené cit.: „Vážená pani prezidentka, v súvislosti s Vašim listom zo dňa 31.01.2007 vo veci plánovaného rokovania vo Vašej ZP dňa 02.02.2007 o 10.00 hod. Vám oznamujem, že oficiálnym rokovaním za AFN SR s Apollo ZP, a.s. sú poverení v plnom rozsahu zástupcovia FNsP Bratislava a FN Nitra.“ 

Z citovaného listu je evidentné, že AFN na výslovnú žiadosť poisťovne ohľadom určenia osôb kompetentných rokovať s ňou uviedla vyššie menované subjekty. Tieto sa rokovania 02.02.2007 skutočne aj zúčastnili 
( ...                                                               ), čo je zrejmé z ich podpisu na prezenčnej listine z tohto rokovania. Rada úradu preto neakceptuje námietky, že záznam z rokovania z 02.02.2007 nie je možné považovať za konanie v mene AFN.  

Zápis z rokovania s APOLLO zo dňa 02.02.2007 (ktorého sa za AFN zúčastnili traja predstavitelia) bol spísaný ...                                         , predstaviteľom APOLLO. Následne bol odoslaný na pripomienkovanie AFN a tá  k nemu listom zo dňa 05.02.2007 zaslala svoje pripomienky. 

	V zápise APOLLO žiadalo cit.: „Vzhľadom na to, že sa jedná o prvé stretnutie s AFN, (APOLLO pozn. úradu) požiadala o predstavenie cieľov Asociácie  a vzhľadom na poverenie v zmysle „zástupcovia FN Nitra a FN Bratislava“ o predloženie mandátu rozsahu zastupovania Asociácie.“ Na uvedené reagovala AFN v liste z 05.02.2007 cit.: „Na zasadnutí členov AFN SR dňa 19.01.2007 bol udelený mandát na všetky úkony bez obmedzenia pre pracovnú skupinu AFN SR v zložení zástupcov týchto ZZ: fakultná nemocnica L. Pasteura Košice, martinská fakultná nemocnica, FNsP F.D.Roosvelta B. Bystrica, FN Nitra, NsP Košice-Šaca, FNsP Bratislava...“. V tomto liste nie je bližšie špecifikované, koľkí predstavitelia, resp. v akom zložení budú za AFN pri rokovaní s APOLLO konať.

	Je jednoznačné, že AFN na výslovnú požiadavku APOLLO o predloženie mandátu na konanie v mene AFN uviedla túto pracovnú skupinu, ktorej predstavitelia sa potom zúčastňovali ďalších rokovaní. V zápise z 02.02.2007 je priamo uvedené cit.: „vzhľadom na potrebu kontinuity rokovaní sa zastúpenie rokujúcich strán nezmení, okrem ...                , ktorý bude nahradený iným zástupcom AFNSR“. Zápisy z nasledujúcich rokovaní (z 09.02.2007 a z 15.02.2007) predstavujú ďalšie dôkazy v tomto správnom konaní. APOLLO tak nemala dôvod pochybovať, že rokuje s orgánom na to oprávneným a dôvodne sa cítila závermi z týchto rokovaní viazaná, čo malo dopad na jej správanie pri rokovaní o zmluvách. 

	Rokovania dňa 09.02.2007 za opätovne zúčastnili za AFN predstavitelia FNsP Bratislava a FN Nitra, t.j. osoby určené konať za AFN tak, ako je zrejmé z listu AFN z 01.02.2007 a zápisu z rokovania z 02.02.2007. Ich účasť je potvrdená ich podpismi na prezenčnej listine. Na tomto bolo zároveň dohodnuté, že cit.: „...ďalšie stretnutie na úrovni predstavenstva ( ...                                   ) sa uskutoční 15.2.2007 o 14.00 v APOLLO ZP, a.s.“. Aj tento zápis podľa Rady úradu preukazuje, že sa rokovania zúčastnili osoby na to oprávnené a tiež, že  zo strany APOLLO uvedené stretnutie vnímané ako rokovanie s AFN.

	Rokovania zo dňa 15.02.2007 sa zúčastnili predstavitelia AFN tak, ako bolo dohodnuté na predchádzajúcom rokovaní dňa 09.02.2007, t.j. ...                            , čo je zrejmé aj z ich podpisov na prezenčnej listine. Zároveň, v tomto prípade už vôbec neobstojí námietka AFN, že nejde o úkon štatutárneho zástupcu AFN, keďže podľa čl. 8.1 Stanov AFN je štatutárnym orgánom združenia predstavenstvo, ktoré má podľa čl. 8.13 troch členov. V uvedenom čase tvorili predstavenstvo AFN tieto osoby (viď. zápisnica z Mimoriadnej členskej schôdze AFN z 19.01.2007). 

	Možno uzavrieť, že na základe vyššie citovaných dôkazov, Rada úradu považuje za preukázané, že v prípade rokovaní s poisťovňou APOLLO išlo nepochybne o konanie AFN. Námietku AFN, že tieto dôkazy nemožno považovať 
za konanie AFN, resp. konanie v jej mene, vznesenú takmer dva roky po tom, ako k týmto rokovaniam došlo, treba odmietnuť.  

4.2.	Rokovania s poisťovňou Dôvera

	Účastník konania tiež spochybnil dôkazy, týkajúce sa rokovaní AFN s poisťovňou Dôvera, ktoré boli podkladom prvostupňového rozhodnutia (dôkazy uvádzané v bodoch 34-41 a 70 prvostupňového rozhodnutia). Tieto podľa jeho názoru nepredstavujú dôkaz o konaní AFN, pretože ich nemožno považovať 
za rozhodnutia AFN ani za konanie v jeho mene, keďže sa jedná o právne neúčinné akty. 

Ohľadom týchto dôkazov Rada úradu zo spisového materiálu zistila nasledovné:

Dňa 26.01.2007 sa v Bratislave uskutočnilo rokovanie AFN s poisťovňou Dôvera, z ktorého je zrejmá požiadavka AFN zvýšiť ceny od 01.01.2007. Rokovania sa za AFN zúčastnilo 8 predstaviteľov. Zápis z tohto rokovania bol zaslaný e-mailom dňa 29.01.2007 pracovníkom Dôvera ...                          na adresu AFN. 

Následne, na základe tohto rokovania zaslal dňa 30.01.2007 ten istý pracovník Dôvery, ...              , e-mailom prezidentovi AFN vyjadrenie Dôvera k návrhu cenových podmienok AFN. Na tento e-mail odpovedal prezident AFN 
e-mailom zo dňa 01.02.2007. V prílohe tohto e-mailu je uvedené cit.: K predmetnému návrhu si Vám dovoľujeme oznámiť, že AFN nesúhlasí s navrhnutými cenami za UH .... a svojim členom doporučí neakceptovať takýto návrh zmluvy. V podkladových materiáloch predložených na rokovaní dňa 26.01.2007 AFN žiadala zazmluvniť navrhované ceny UH, ktoré by boli navýšené o 20% z priemernej ceny UH z jednotlivých zdravotníckych zariadení – členov AFN SR s účinnosťou od 1.1.2007 a na tejto našej požiadavke trváme...“.

Reakciou na toto stanovisko AFN bolo ďalšie vyjadrenie Dôvery, a to list jej generálneho riaditeľa, ...                   , ktoré zaslal pracovník Dôvery, ...                   dňa 12.02.2007 AFN. Obsahom tohto vyjadrenia boli cenové návrhy Dôvery, pričom Dôvera súhlasila s úpravou cenových podmienok od 01.02.2007 a to tak, že zvýši všetky vtedy platné ceny za UH o 20%. Na toto vyjadrenie Dôvery reagovala AFN listom z 13.02.2007, kde uviedla, že cit.: „K predmetnému listu uvádzame, že na základe pripomienok jednotlivých členov AFN sa prikláňame k Vami navrhovanej II. variante, t.j. k nediferencovaniu cien podľa počtu dní za splnenia podmienky, že cena za UH v I.Q.2007 bude minimálne na úrovni cien za UH dojednané so VšZP, a.s.. V prílohe tohto listu Vám zasielame minimálne požadované ceny za UH.“ Na túto komunikáciu nadväzovala ďalej pozvánka na zasadnutie členskej schôdze AFN, zaslaná AFN dňa 23.02.2007. Táto sa uskutočnila dňa 27.02.2007 v Martine. 
V zápise z tejto mimoriadnej členskej schôdze je uvedené, že sa jej zúčastnili aj zástupcovia poisťovne APOLLO a Dôvera, pričom predmetom rokovania bola cenová problematika. Zápis z tejto členskej schôdze je oficiálnym dokumentom AFN.

Po komplexnom posúdení jednotlivých, na seba nadväzujúcich dôkazov o komunikácii medzi Dôverou a AFN možno uzavrieť, že z ich obsahu je nepochybné, že išlo o komunikáciu poisťovne Dôvera s AFN. Jej obsahom bolo presadzovanie požiadavky jednotne zvýšených cien za UH pre všetkých členov AFN. Z pohľadu posúdenia týchto dôkazov podľa zákona Rada úradu konštatuje, že tieto preukazujú rozhodnutie združenia podnikateľov – AFN, ktorého obsahom je priame určenie cien za UH. Z týchto dôkazov nepochybne vyplýva, že Dôvera vnímala uvedené rokovania a komunikáciu ako komunikáciu s AFN, čomu prispôsobila aj svoje konanie a postoje v rokovaniach a komunikácii. Uvedené konanie AFN teda z pohľadu posúdenia podľa zákona bolo spôsobilé ovplyvniť súťaž. 

Rada úradu preto neakceptuje námietky AFN, že tieto dôkazy nemožno posúdiť ako dôkazy o konaní v mene AFN.  

4.3	Rokovania s poisťovňou UNION
 
V zápise z rokovania AFN s touto poisťovňou z 04.01.2007 je uvedené cit.: „Pre jasnosť rokovania zástupcovia UNION zdravotnej poisťovne, a.s. vzniesli otázku, či sa rokuje o jednom znení zmluvy a jednotných cenách pre všetky fakultné nemocnice v rámci AFN, čo ...             potvrdil (prítomní zástupcovia AFN mali spracované pripomienky ostatných fakultných nemocníc k návrhu zmluvy ako aj navrhované ceny od jednotlivých fakultných nemocníc). UZP zašle vypracovaný návrh všetkým členom AFN v znení, ktoré bude dohodnuté a v cenách, ktoré budú dohodnuté.“

Ďalej cit.: “...bolo dohodnuté, že AFN a UZP t.č. vyjednávajú cenu 
za ukončenú hospitalizáciu  jednotne pre všetkých členov AFN bez ďalšej diferenciácie, a to na obdobie prvého štvrťroka 2007 bez diferenciácie krajských a koncových nemocníc.“

A tiež: „Ohľadom cien – AFN vstúpi do ďalších rokovaní s UZP počas prvého štvrťroka 2007 a UZP môže na ďalšie obdobie uplatniť nové ceny po vyhodnotení indikátorov kvality.“ 

Tieto dôkazy podľa Rady úradu rovnako preukazujú, že zámerom AFN bolo vyjednanie jednotných cenových podmienok s touto poisťovňou pre všetkých jej členov. 

Poisťovňa UNION vo svojom vyjadrení (spis. materiál č. 23, list ev. pod 
č. 2643/2008, doručený 07.07.2008) uviedla, že v roku 2007 rokovala jednak 
so zástupcami AFN a tiež priamo so zástupcami jednotlivých fakultných nemocníc. Z tohto vyjadrenia je zrejmé, že UNION rozlišovala, kedy jedná s AFN a kedy priamo s nemocnicami, pričom v prílohe tohto vyjadrenia predložila aj zápisnice z rokovaní s AFN (zápis citovaný vyššie) a tiež s nemocnicami. Rada úradu konštatuje, že aj v tomto prípade je nepochybné, že uvedený zápis svedčí o protiprávnom konaní AFN. Tento dôkaz účastník konania vo svojich podaniach osobitne nespochybnil.  

4.4	Rokovania so Spoločnou zdravotnou poisťovňou, a.s., Ondavská 3, 
820 05 Bratislava (ďalej len „SZP, a.s.“). 

	Konanie AFN voči tejto zdravotnej poisťovni je podľa Rady úradu preukázané nasledovnými dôkazmi: 

4.4.1	Zápis z mimoriadnej členskej schôdze AFN z 19.01.2007, cit.: „...      , generálna riaditeľka SZP, a.s. poukázala, že cenotvorba je prioritnou záležitosťou, ktorú aktuálne riešia, že prebehli jednania s Asociáciou, že je potrebné pristúpiť k dohodnutiu cien s jednotlivými ZZ. Členom AFN bude zaslaný vzorový dodatok na ich pripomienkovanie, následne prebehnú ďalšie rokovania individuálne na úrovni štatutárnych zástupcov jednotlivých ZZ.“

4.4.2	Zápis z mimoriadne členskej schôdze AFN z 09.03.2007, cit.: „Predseda MČS privítal na MČS Asociácie generálnu riaditeľku SZP, a.s. ...         . Úvodom ju požiadal o o stanovisko k úprave cien za UH v rozsahu minimálne na úrovni nimi deklarovaného 20% navýšenia priemerných cien za UH. Podľa vyjadrenia gen. riaditeľky SZP, a.s. v priebehu týchto dní dochádza k reálnym prepočtom cien a objemov u jednotlivých ZZ, začiatkom nasledujúceho týždňa už budú na jednotlivé ZZ expedované návrhy zmlúv vrátane cenových príloh a riaditelia ZZ budú cestou regionálnych pobočiek vyzvaní k individuálnym rokovaniam o týchto zmluvách, podľa vyjadrenia generálnej riaditeľky SZP, a.s., zohľadňujúcich požadovanú úroveň cien, na pokrytie nákladov súvisiacich s poskytovaním ZS. Generálna riaditeľka SZP, a.s. vyzvala všetkých členov AFN k zaslaniu návrhov cien za UH na generálne riaditeľstvo SZP, a.s. najneskôr v termíne 14.03.2007, tak, aby bolo možné aktuálne zareagovať na predložené cenové návrhy individuálne pre jednotlivé ZZ.“

	Tieto dôkazy sú zápismi z mimoriadnej členskej schôdze AFN, teda je nepochybné, že ide o dôkazy o konaní AFN. Účastník konania tieto dôkazy 
vo svojich vyjadreniach priamo nespochybnil.

Uvedené dôkazy spolu s dôkazmi, týkajúcimi sa postupu AFN voči poisťovniam APOLLO a Dôvera, uvedenými v prvostupňovom rozhodnutí, podľa názoru Rady úradu preukazujú, že konanie AFN predstavuje rozhodnutie združenia podnikateľov, ktoré je dohodou o priamom určení cien podľa § 4 ods. 3 zákona, zakázanou podľa § 4 ods. 1 zákona. 
	 
4.5	Vyjadrenie k ostatným poisťovniam

Ako správne zistil prvostupňový orgán (bod 28 prvostupňového rozhodnutia), v posudzovanom období pôsobili na území SR okrem APOLLO, UNION, Dôvera a SZP aj ďalšie zdravotné poisťovne, a to VšZP (zdravotná poisťovňa vo vlastníctve štátu) a súkromná zdravotná poisťovňa Európska zdravotná poisťovňa, a.s., Pribinova 25, 811 09 Bratislava (ďalej len „EZP“). Vo vzťahu k VšZP a EZP Rada úradu zo spisového materiálu zistila nasledovné skutočnosti:  

4.5.1	VšZP
	
Dohoda o cenách s touto poisťovňou bola základom pre rokovania AFN s ostatnými poisťovňami, keďže AFN vyjednávala také ceny, ktoré museli byť minimálne na úrovni cien za ukončenú hospitalizáciu dojednaných s touto poisťovňou. Svedčí o tom napr. list riaditeľa FN Nitra riaditeľke APOLLO zo dňa 25.02.2007 (dokument v spise č. 9/7) cit.: „Uisťujeme Vás, že voči všetkým ZP, ktoré pôsobia na trhu, má AFN rovnaký meter a žiadnu nefavorizuje, ani nediskriminuje. Dôkazom nášho transparentného postupu je i skutočnosť, že podobný postup bude zvolený aj voči Dôvere ZP, a.s.. Už pri prvom rokovaní boli z Vašej i našej strany definované horné aj dolné limity možností. Tou našou dolnou limitou – ktorá vyplýva z podmienky zadefinovanej VšZP, a.s. – je termín 1.1.2007 a ceny aspoň na úrovni VšZP. Opakovane sme deklarovali, že sme voči VšZP i SZP dali verejný prísľub, že so žiadnou ostatnou ZP neuzatvoríme zmluvy s nižšími cenami a iným termínom účinnosti.“ a tiež Zápisnica z mimoriadnej členskej schôdze AFN zo dňa 09.03.2007 cit: „Predseda MĆS privítal na MČS Asociácie generálneho riaditeľa VšZP, a.s. ...    , ktorý sa vyjadril k pôvodnému stanovisku VšZP, a.s. t.j. k požiadavke zazmluvniť ceny za UH minimálne v rozsahu cien VšZP aj s ostatnými ZP.“   
 
	Tieto dôkazy podľa Rady úradu tiež podporujú závery o zámere AFN vyjednať minimálnu jednotnú cenovú úroveň pre všetkých svojich členov, a to na základe cien dohodnutých so VšZP. Skutočnosť, že AFN sa snažila s vyjednať ceny minimálne 
na úrovni cien s VšZP, nebola sporná a účastník konania ju vo svojich vyjadreniach nespochybňoval.
 
4.5.2	EZP
	
Vo vzťahu k EZP sa v spisovom materiáli nachádza jej vyjadrenie (spisový materiál č. 7, list ev. pod č. 1916/2007 z 18.05.2007), kde EZP uviedla, že uprednostnila individuálne rokovania so zástupcami fakultných nemocníc a jej snahou bolo akceptovať návrhy stanovené fakultnými nemocnicami. V liste AFN poisťovni Dôvera z 31.01.2007 (dokument v spise č. 11/4) AFN uvádza cit: 
„V podkladových materiáloch predložených na rokovaní dňa 26.01.2007 AFN SR žiadala zazmluvniť navrhované ceny UH, ktoré boli navýšené o 20% z priemernej ceny UH z jednotlivých zdravotníckych zariadení – členov AFN SR s účinnosťou 
od 01.01.2007 a na tejto našej požiadavke trváme, už aj vzhľadom na uskutočnené rokovania s ostatnými ZP, ktoré naše podmienky akceptovali ...“ 

Ďalšie dôkazy nie je možné vzhľadom na zrušenie EZP a jej vstúpenie 
do likvidácie od 22.05.2008 obstarať, avšak toto nemá žiaden vplyv na závery o protiprávnom konaní AFN, ktoré Rada úradu považuje za dostatočne preukázané na základe ostatných dôkazov uvedených v prvostupňovom rozhodnutí v spojení s dôkazmi uvedenými v tomto rozhodnutí. 

	Účastník konania vo svojom vyjadrení k výzve pred vydaním druhostupňového konania namietal, že Rada úradu sa pri predbežnom posúdení veci dôsledne neriadila zásadou, že všetky dôkazy musí vyhodnotiť jednotlivo, ale aj v ich vzájomnej súvislosti. Podľa jeho názoru úrad ani Rada úradu vôbec nevyhodnotili dôkazy svedčiace o tom, že AFN na svojich mimoriadnych členských schôdzach prijala riadne písomné rozhodnutia o tom, že jednania s poisťovňami 
vo veci vyjednávania ceny za ukončenú hospitalizáciu na rok 2007 sa majú viesť individuálne, napr.:

a)	zápisnica z 07.12.2006 ad 6 – mimoriadna členská schôdza na svojom zasadnutí jednohlasne prijala navrhované uznesenie – prehodnotiť ceny od jednotlivých ZP individuálne v rámci jednotlivých ZZ za výkony za ukončené hospitalizácie, či pokrývajú náklady konkrétneho ZZ súvisiace s poskytovaním ZS  
b)	zápisnica z 27.02.2007 – ad 2 - ...bolo konštatované, že individuálne rokovania so ZP Apollo, a.s. nepriniesli požadovaný výsledok a individuálne rokovania o prípadných vyšších cenách sú v kompetencii jednotlivých ZZ
c)	zápisnica zo dňa 09.03.2007 – ad 2 – prezident AFN ...z výsledkov doterajších rokovaní pracovnej skupiny AFN bolo konštatované, že ďalšie jednania so ZP v smere zabezpečenia zmluvných podmienok musia smerovať k tomu, aby jednotlivé ZZ boli schopné pokrývať minimálne náklady svojho ZZ súvisiace s poskytovaním ZS. ... na str. 2 ... prezident AFN k uvedenému konštatoval, že rozhodovanie o podpisovaní zmlúv jednotlivých ZZ so SP a s tým súvisiacimi zmluvnými podmienkami je plne v kompetencii štatutárneho zástupcu príslušného ZZ.

Uvedené dôkazy podľa účastníka konania Rada úradu nevyhodnotila, hoci jednoznačne vyvracajú tvrdenia úradu, že AFN konala, resp. rozhodovala s cieľom obmedziť hospodársku súťaž. 

  	K týmto námietkam Rada úradu uvádza, že nesúvisia s posúdením veci, pretože sa netýkajú konania AFN, posudzovaného v tomto prípade. Úrad a Rada úradu posudzujú konanie AFN spočívajúce v tom, že v procese uzatvárania zmlúv medzi jej členmi – fakultnými nemocnicami poskytujúcimi ústavnú zdravotnú starostlivosť – a zdravotnými poisťovňami presadzovala v mesiacoch január a február 2007 voči týmto zdravotným poisťovniam navýšenie zmluvných cien 
za ústavnú hospitalizáciu s účinnosťou od 01.01.2007 o 20% z priemernej ceny ukončenej hospitalizácie jej členov v roku 2006 a požadovala od týchto zdravotných poisťovní zazmluvnenie cien za ukončenú hospitalizáciu s účinnosťou od 01.01.2007 minimálne na úrovni cien za ukončenú hospitalizáciu dojednaných so VšZP. 

	Dôkazy uvádzané účastníkom konania sa nemajú vplyv na závery úradu ohľadom posúdenia dohody obmedzujúcej súťaž. Citovaná časť zápisnice uvedená pod písm. a) sa týka povinnosti zdravotníckych zariadení prehodnotiť svoju internú ekonomickú situáciu, konkrétne porovnať ceny od poisťovní vo vzťahu k výkonom 
za ukončené hospitalizácie. Vôbec sa netýka postupu pri vyjednávaní cien 
so zdravotnými poisťovňami na ďalšie obdobie a teda je vo vzťahu k posudzovanému konaniu AFN irelevantná. 

Citácia uvedená pod písm. b) je zo zápisnice z mimoriadnej členskej schôdze AFN z 27.02.2007. Rada úradu poukazuje na to, že posudzované obdobie sa týkalo postupu AFN v období január-február 2007. S poisťovňou Apollo sa uskutočnili tri rokovania - 02.02.2007, 09.02.2007 a 15.02.2007. Mimoriadna členská schôdza AFN, z ktorej záznam pochádza, sa uskutočnila 27.02.2007, teda až po rokovaniach, v ktorých AFN svoje cenové požiadavky presadzovala. V zápise sa len konštatuje, že individuálne rokovania s APOLLO nepriniesli požadovaný výsledok a ZZ môžu rokovať o prípadných vyšších cenách, t.j. minimálnou cenovou hranicou aj tak ostávali cenové požiadavky stanovené AFN. 

Citácia zo zápisnice uvedenej pod písm. c) sa rovnako netýka podstaty prípadu. Prezident AFN v nej uviedol, že podpisovanie zmlúv je v kompetencii jednotlivých nemocníc. Túto skutočnosť úrad ani Rada úradu nepopierajú. Je nesporné, že samotné zmluvy s poisťovňami môžu podpisovať len jednotlivé nemocnice, nie AFN. V tomto prípade však úrad posudzoval konanie AFN, ktorá vopred so zdravotnými poisťovňami vyjednávala minimálnu cenovú úroveň pre všetkých jej členov. 

Pokiaľ ide o námietky účastníka konania vo vzťahu k pracovnej skupine (námietky uvedené pod bodom 4), Rada úradu v prvom rade poukazuje na komunikáciu s poisťovňou APOLLO (bod 4.1 tohto rozhodnutia), kde sa AFN priamo vyjadrovala k jej vzniku, mandátu a kompetenciám. Rada úradu považuje za preukázané, že v rámci vyjednávania s poisťovňou APOLLO išlo o konanie AFN a nie svojvoľné konanie individuálnych osôb. Naviac, v zápisniciach z mimoriadnych členských schôdzí AFN z 27.02.2007 a z 09.03.2007 sú uvedené informácie o činnosti pracovnej skupiny a výsledkoch jej rokovaní so zdravotnými poisťovňami. Zápisy z mimoriadnych členských schôdzí sú oficiálnymi dokumentami AFN a preto nemožno akceptovať námietku účastníka konania, že konanie pracovnej skupiny nemožno považovať za konanie v mene AFN. 

5.	Zmena výroku 

	Rada úradu preskúmala výrok prvostupňového rozhodnutia a dospela k záveru, že tento je potrebné v záujme jednoznačnosti, zrozumiteľnosti a určitosti upresniť. 

	Výrok predstavuje najdôležitejšiu časť rozhodnutia, pretože sa v ňom určujú konkrétne práva a povinnosti účastníkov správneho konania. Len výrok môže obsahovať rozhodnutie vo veci, je jadrom celého rozhodnutia a len k nemu sa viaže vykonateľnosť rozhodnutia. Výrok rozhodnutia správneho orgánu musí byť jednoznačný, určitý a zrozumiteľný, aby účastník konania i orgán, ktorý má dané rozhodnutie preskúmať, mohol bezpečne a bez pochybností poznať výsledok konania. 

	Rada úradu zistila, že výrok prvostupňového rozhodnutia vykazuje určité nedostatky, keďže úrad vo výroku bližšie neuviedol, voči ktorým poisťovniam AFN svoje požiadavky  presadzovala, hoci sa týmto v odôvodnení rozhodnutia zaoberal. Rada úradu preto upresnila výrok v tom smere, že presne konkrétne poisťovne, s ktorými AFN rokovala a vyjednávala svoje cenové požiadavky. 

Takto formulovaný výrok zodpovedá odôvodneniu rozhodnutia a tiež bez akýchkoľvek pochybností špecifikuje konanie AFN, ktorým porušila zákon.  Čo sa uvedenia časového obdobia týka, Rada úradu konštatuje, že toto prvostupňový orgán vo výroku rozhodnutia uviedol správne. Opis skutku, ktorý je predmetom rozhodnutia, je takto určitý a nezameniteľný s iným skutkom. 

6.	Ďalšie námietky účastníka konania

K námietke uvedenej v bode 3, že nie je zrejmé, prečo úrad časť zápisu z rokovania s poisťovňou APOLLO z 09.02.2007 do úvahy nebral, hoci jeho zvyšok považuje za rozhodný dôkaz, Rada úradu uvádza nasledovné. Ide zrejme o chybu v písaní, pretože uvedená námietka sa týka záznamu z 02.02.22007 a nie záznamu z 09.02.2007 (v zázname z 09.02.2007 sa už úmysel AFN vylúčiť tých členov, ktorí podpíšu zmluvy s nižšími cenami, neuvádza). 

Pre posúdenie konania AFN ako dohody obmedzujúcej súťaž v tomto prípade nie je podstatné, či AFN rozhodla o tom, že ten člen, ktorý podpíše zmluvu s nižšou cenou, bude z AFN vylúčený. Skutočnosti rozhodné pre posúdenie tohto prípadu (t.j. zámer AFN vyjednať určitú jednotnú minimálnu úroveň navýšenia cien) považuje Rada úradu za riadne preukázaný a podložený dôkazmi. Tento záver podporujú všetky dôkazy, ktoré prvostupňový orgán vykonal a sú obsahom spisového materiálu (časť 4 tohto rozhodnutia). 

Ohľadom preukázania zámeru AFN vylúčiť tých členov, ktorí by na nižšie ceny pristúpili, treba uviesť, že predmetný záznam bola AFN zaslaný na pripomienkovanie a AFN k nemu listom zo dňa 05.02.2007 zaslala svoje pripomienky, pričom túto časť nenapadla, ani nenavrhla zo záznamu vypustiť. V spisovom materiále sa tiež nachádza vyjadrenie ...            , prezidenta AFN k údajným vyhrážkam AFN tým riaditeľom nemocníc, ktorí by chceli zmluvy podpísať (06.03.2007, Pravda, Slovensko, str. 4) cit.: „To je nezmysel, nikto sa nikomu nevyhrážal, sú to fámy.“ 

Prvostupňový orgán toto ďalej nepreveroval a Rada úradu to ani nepovažuje za potrebné, keďže protisúťažné konanie AFN považuje za dostatočne preukázané. 

	K námietke uvedenej pod bodom 6. Rada úradu uvádza, že účastníkom uvádzaný zákon nijako nelegitimuje jeho konanie v rozpore so zákonom, resp. ani mu neznemožňuje postupovať uvedeným spôsobom pri súčasnom dodržiavaní zákona. Rada úradu ju preto neakceptuje.       

7.	Pokuta
Rada úradu konštatuje, že prvostupňový orgán správne zistil aj vyhodnotil okolnosti určujúce pre stanovenie výšky pokuty. 

Podľa § 4 ods. 3 správneho poriadku správne orgány dbajú o to, aby v rozhodovaní o skutkovo zhodných alebo podobných prípadoch nevznikali neodôvodnené rozdiely. Za účelom splnenia tejto požiadavky úrad prijal Metodický pokyn na ukladanie pokút a počnúc 01.01.2008 podľa neho postupuje.  Metodický pokyn zabezpečuje, aby boli kritériá stanovené § 38 ods. 10 zákona aplikované transparentne a jednotne tak, aby pri rozhodovaní o pokutách nevznikali neodôvodnené rozdiely v skutkovo zhodných prípadoch. 

Rada úradu sa stotožňuje so záverom prvostupňového orgánu, že v tomto prípade nebolo možné vyčísliť relevantný obrat podľa metodického pokynu a preto v tomto smere nebolo možné podľa metodického pokynu postupovať.  

Základnými kritériami podľa § 38 ods. 10 zákona sú závažnosť a dĺžka protiprávneho konania. 

Ohľadom posúdenia závažnosti sa Rada úradu stotožňuje s posúdením prvostupňového orgánu, že konanie AFN je závažným porušením zákona. Týka sa určovania jednotnej minimálnej úrovne navýšenia cien pre všetkých jej členov. Aj keď podpisovanie zmlúv so zdravotnými poisťovňami je v kompetencii jednotlivých nemocníc, autonómne rozhodovanie nemocníc o cene bolo nahradené rozhodnutím AFN, ktorá naviac tieto cenové podmienky so zdravotnými poisťovňami pre svojich členov aj vyjednávala. Istota vyšších platieb pre členov AFN znižuje ich snahu o konkurenčné aktivity a je v neprospech konečného spotrebiteľa – pacienta. 

Rada úradu sa tiež stotožňuje so záverom prvostupňového orgánu, že konanie AFN malo dopad na celý relevantný trh poskytovania ústavnej zdravotnej starostlivosti napriek tomu, že podiel členov AFN na ňom predstavuje 34,2%. Konaním AFN sa umelo odčerpali prostriedky z  limitovaného objemu prostriedkov verejného zdravotného poistenia v prospech členov AFN na úkor ostatných subjektov pôsobiacich na trhu. 
 
Konanie AFN úrad správne vyhodnotil ako krátkodobé a teda pokutu z tohto dôvodu nenavyšoval. 

Rada úradu potvrdzuje záver prvostupňového orgánu, že sa nezistili žiadne iné okolnosti, ktoré by mali vplyv na výšku sumy určenej pokuty. Rada úradu sa stotožňuje so stanovenou výškou sumy pokuty. Pokuta vo výške 48 140,-Sk (1597,95 eur) je primeraná protiprávnemu konaniu AFN a zabezpečí represívnu aj preventívnu funkciu sankcie.   

Účastník konania k pokute namietal, že Rada úradu mala zohľadniť nasledovné okolnosti:

a)	AFN upustila od konania ešte pred podaním podnetu APOLLO a pred začatím správneho konania nakoľko samotné zmluvy prebehli napokon individuálne;
b)	samotný podnecovateľ tohto správneho konania APOLLO vzal svoj návrh na začatie konania späť a osvedčil, že AFN upustila od konania, ktoré považoval za obmedzujúce súťaž;
c)	prípadný prospech z konania AFN by bol v celosti prospechom pacienta, nakoľko AFN by z takéhoto konania nič nezískala;
d)	v rámci konania nedošlo k žiadnemu dopadu na trh;
e)	účastník konania s úradom počas konania spolupracoval;
f)	samotné prejednanie konania je pre účastníka dostatočným poučením.

Účastník konania ďalej poukazuje na § 38 ods. 11 a 12 zákona a domnieva sa, že podmienky stanovené týmito ustanoveniami sú v jeho prípade splnené. Žiada preto, aby Rada úradu výrok o pokute zrušila, resp. pokutu znížila o 50%.

Tieto námietky Rada úradu neakceptuje. 

Skutočnosť uvedená pod písm. a) je pre posúdenie prípadu irelevantná, pretože zmluvy podpisujú vždy samotné nemocnice, nie AFN. Konanie AFN bolo vedené s cieľom vyjednať pri podpise zmlúv pre všetkých členov AFN jednotnú minimálnu cenovú úroveň, ktorú títo potom mohli uplatniť v zmluvách so zdravotnými poisťovňami. 

Skutočnosť uvedená pod písm. b) takisto nemá na stanovenie pokuty žiaden vplyv. Konanie vo veci dohody obmedzujúcej súťaž začína podľa § 25 ods. 1 zákona vždy úrad z vlastného podnetu. Dôvodom pre začatie konania môže byť aj podnet od rôznych subjektov, ako tomu bolo v tomto prípade, avšak následné späťvzatie takéhoto podnetu nemá vo vzťahu k správnemu konaniu žiadne právne účinky. Porušenie zákona preukazuje výlučne úrad a preto APOLLO nemohlo žiadnym spôsobom osvedčiť, či AFN upustila od protisúťažného konania alebo nie. Ako vyplýva z dôkazového materiálu, tento preukazuje protiprávne konanie AFN aj voči iným poisťovniam, nielen voči APOLLO.

Ohľadom námietky uvedenej pod písm. c) sa Rada úradu stotožňuje 
so záverom úradu, že konanie AFN je v neprospech pacienta (body 82 a 83 prvostupňového rozhodnutia), čo úrad riadne odôvodnil. Účastník konania len uviedol, že konanie AFN je v prospech pacienta, pričom závery úradu nijak nespochybnil ani nevyvrátil, preto Rada úradu túto námietku neakceptuje. 

Námietku uvedenú pod písm. d) Rada úradu neakceptuje. Nie je potrebné brať do úvahy konkrétne účinky dohody, pokiaľ je zjavné, že jej cieľom je zabránenie, obmedzenie alebo narušenie súťaže, čo je aj tento prípad. V tomto prípade nebolo potrebné preukazovať skutočný dopad dohody na trh a to s ohľadom na závažnosť konania AFN, odôvodnenú vyššie.  

Ohľadom námietky účastníka konania uvedenej pod bodom e) Rada úradu uvádza, že spoluprácou účastníka konania na účely posúdenia podľa § 38 ods. 10 sa rozumejú také prípady, keď účastník konania sám z vlastnej iniciatívy predkladá dôkazy, ktorými úrad nedisponuje a napomáha efektívnosti a hospodárnosti správneho konania. V tomto prípade účastník konania len reagoval na žiadosti o informácie, čím si plnil svoju zákonnú povinnosť. Nejde teda o spôsob spolupráce, ktorý by bolo možné brať do úvahy podľa § 38 ods. 10 zákona. 

Posledná námietka, uvedená pod písm. f) je irelevantná, pretože zákon 
pri ukladaní sankcií takúto alternatívu nepripúšťa. 

Nemožno akceptovať názor účastníka konania, že splnil požiadavky na postup podľa § 38 ods. 11, resp. ods. 12 zákona. Tieto upravujú tzv. program zhovievavosti, ktorý umožňuje neuložiť pokutu, resp. uložiť zníženú pokutu tomu podnikateľovi, ktorý sám z vlastnej iniciatívy aktívne napomáha odhaleniu a preukázaniu určitých typov dohôd obmedzujúcich súťaž. Podmienky stanovené týmito ustanoveniami sa na tento prípad nevzťahujú.  

	Vzhľadom na vyššie uvedené, rozhodla Rada úradu na svojom zasadnutí dňa 05.06.2009 tak, ako je uvedené vo výroku tohto rozhodnutia.
Poučenie: 

Proti tomuto rozhodnutiu sa podľa § 61 ods. 2 zákona č. 71/1967 Zb. o správnom konaní (správny poriadok) v znení neskorších predpisov nemožno odvolať. Proti tomuto rozhodnutiu možno podať žalobu podľa § 247 Občianskeho súdneho poriadku na Krajský súd v Bratislave do dvoch mesiacov od jeho doručenia.  

                                 

                                                          Danica Paroulková 
                                                               predsedníčka  
                                 Rady Protimonopolného úradu Slovenskej republiky

	

Rozhodnutie sa doručí:

1.	JUDr. Alena Zádáková, advokátka, Advokátska kancelária, Kováčska 32, 
040 01 Košice
2.	Protimonopolný úrad SR, odbor dohôd obmedzujúcich súťaž