PROTIMONOPOLNÝ ÚRAD SLOVENSKEJ REPUBLIKY

ROZHODNUTIE

Číslo: 2004/KH/R/2/119						       Bratislava 21.máj 2004

Rada Protimonopolného úradu Slovenskej republiky v Bratislave, ako orgán príslušný na konanie podľa § 18 ods. 1 zákona č. 136/2001 Z.z. o ochrane hospodárskej súťaže a o zmene a doplnení zákona Slovenskej národnej rady č. 347/1990 Zb. o organizácii ministerstiev a ostatných ústredných orgánov štátnej správy Slovenskej republiky v znení neskorších predpisov v znení neskorších predpisov 

zamieta

podľa § 59 ods. 2 zákona č. 71/1967 Zb. o správnom konaní (správny poriadok) v znení neskorších predpisov rozklad podnikateľa Slovenská lekárnicka komora, Strečnianska 14, 851 05 Bratislava, podaný proti rozhodnutiu Protimonopolného úradu Slovenskej republiky, odboru dohôd obmedzujúcich súťaž č. 2003/KH/1/1/240 zo dňa 21.10.2003, a toto rozhodnutie potvrdzuje.

Odôvodnenie:

Dňa 21.10.2003 Protimonopolný úrad Slovenskej republiky, odbor dohôd obmedzujúcich súťaž (ďalej len „úrad“), vydal rozhodnutie č. 2003/DZ/2/1/122, ktorým rozhodol, že:

1.	Stanovisko k etickým otázkam výkonu povolania (ďalej len „Stanovisko“), ktoré vydala Čestná rada Slovenskej lekárnickej komory (ďalej len „SLeK“) dňa 24.06.2002, je v časti K otázke 3 v znení „V súlade so stavovskými povinnosťami lekárnika uvedenými v Etickom kódexe lekárnika, ktorý tvorí prílohu zákona: „Lekárnici sú povinní navzájom si pomáhať a podporovať sa, majú byť k sebe korektní a lojálni“. Konanie lekárnika smerujúce k získaniu povolenia na poskytovanie lekárenskej starostlivosti za takých okolností, že zriadenie verejnej lekárne a jej činnosť bezprostredne ohrozí prevádzku už existujúcej lekárne, by bolo možné hodnotiť ako konanie v rozpore s citovaným ustanovením Etického kódexu lekárnika v prípade, že zriadenie novej lekárne bezprostredne existenčne ohrozí verejnú lekáreň, ktorá vykonávala svoju činnosť dôsledne v súlade s právnymi predpismi upravujúcimi výkon činnosti verejnej lekárne, napriek tomu sa dostala do takej ekonomickej situácie, že otvorenie verejnej lekárne by spôsobilo jej finančný kolaps a neschopnosť ďalej poskytovať lekárenskú starostlivosť. O takýto stav už existujúcej verejnej lekárne by sa mohlo jednať v prípadoch, kedy verejná lekáreň na základe zákonnej povinnosti vydávala lieky pacientom a tieto jej neboli uhrádzané zdravotnými poisťovňami, hoci verejná lekáreň vykonala všetky zákonom dovolené právne kroky k dosiahnutiu riadneho a včasného uhrádzania poskytnutých liekov. Otvorenie novej verejnej lekárne s ohľadom na nezavinenú zadĺženosť jestvujúcej lekárne a z nej vyplývajúcu nerovnosť v trhovom prostredí, na ekonomické vyčerpanie disponibilných zdrojov verejnej lekárne, bez vlastného zavinenia spôsobeného síce zákonom garantovaných, ale štátom nezabezpečených úhrad poskytnutých liekov, je možné s ohľadom na individuálne okolnosti hodnotiť ako konanie v rozpore s Etickým kódexom lekárnika, predovšetkým povinnosti lekárnikov navzájom si pomáhať a podporovať sa, byť k sebe korektní a lojálni.“ dohodou obmedzujúcou  súťaž vo forme rozhodnutia združenia podnikateľov, ktorá je podľa § 4 ods. 1 zákona č. 136/2001 Z.z. o ochrane hospodárskej súťaže a o zmene a doplnení zákona Slovenskej národnej rady č. 347/1990 Zb. o organizácii ministerstiev a ostatných ústredných orgánov štátnej správy Slovenskej republiky v znení neskorších predpisov v znení zákona č. 465/2002 Z.z. zakázaná. 
       
2.	Podľa § 38 ods. 1 zákona č. 136/2001 Z.z. o ochrane hospodárskej súťaže a o zmene a doplnení zákona Slovenskej národnej rady č. 347/1990 Zb. o organizácii ministerstiev a ostatných ústredných orgánov štátnej správy Slovenskej republiky v znení neskorších predpisov v znení zákona č. 465/2002 Z.z. za porušenie § 4 ods. 1 tohto zákona uložil podnikateľovi SLeK peňažnú pokutu vo výške 500 000,- Sk. 

Dňa 04.11.2003 bol úradu v zákonom stanovenej lehote doručený rozklad podnikateľa SLeK, prostredníctvom jeho právneho zástupcu JUDr. Ondreja Škodlera, advokáta, Pri Suchom mlyne 56, 811 04 Bratislava (list č. 6819/2003), v ktorom namietal nasledovné skutočnosti:

1.	„V súlade s § 6 ods. 1 zákona o ochrane hospodárskej súťaže zákaz podľa § 4 a 5 sa nevzťahuje na dohodu obmedzujúcu súťaž, ak spoločný podiel účastníkov dohody obmedzujúcej súťaž alebo podiel ani jedného z nich nepresiahne 10 % celkového podielu tovarov na relevantnom trhu v Slovenskej republike. Predmetné stanovisko vydala ČR SLeK, ktorá má 9 členov, ktorí neovplyvňujú 10 % relevantného trhu. Postup orgánov RLeK je konaním samostatných právnych subjektov a SLeK nie je možné za ich prípadné konanie postihovať.“

2.	„Osobitne poukazujeme na úvodné ustanovenie nášho stanoviska, v ktorom poukazujeme na skutočnosť, že sa v danom prípade nejedná o rozhodnutie, ale o stanovisko, ktoré vydala Čestná rada SLeK na základe člena SLeK. Vydanie stanoviska  je základnou povinnosťou ČR SLeK, ktorá nemá záväzný charakter ani pre člena, ani pre orgány SLeK, ani pre orgány regionálnych komôr, je iba názorom ČR SLeK. Rozhodnutie PMÚ SR je v priamom rozpore s čl. 26 Ústavy SR podľa ktorého, má každý právo vyjadrovať svoje názory. Je vecou slobodného názoru iných právnych subjektov či sa s týmto názorom stotožnia alebo nie. Na uvedenom nič nemení skutočnosť či ČR SLeK svoj názor dala na vedomie iným subjektom alebo nie a či RLeK dospeli na základe vlastnej úvahy k rovnakým záverom pri posudzovaní správania svojich členov.“ 

3.	„PMÚ SR svoje rozhodnutie opiera o slová „je povinnosťou“ obsiahnuté v stanovisku. Uvedené slová však v stanovisku nie sú použité ako príkaz konania pre RLeK, ale boli použité v súvislosti s výkladom povinnosti, ako musia RLeK postupovať podľa zákona a vnútorných predpisov. Povinnosť podstupovať tak, ako je uvedené v stanovisku teda nevyplýva zo stanoviska, ale zo zákona a disciplinárneho poriadku SLeK, vydaného na základe splnomocnenia zákonom.“

4.	„RLeK si niektoré závery stanoviska dobrovoľne osvojili v disciplinárnom konaní. Rovnako je potrebné poukázať na skutočnosť, ktorú úrad vedome prehliada a ani bližšie neskúma, že v ďaleko väčšom počte orgány RLeK sa v konkrétnych prípadoch s názorom nestotožnili a neaplikovali na konanie svojich členov v prípadoch ak na to nebol dôvod. V tejto súvislosti je potrebné poukázať, že názor ČR SLeK si osvojili a rozhodnutia prijímali iné právne subjekty ako SLeK. SLeK nemôže byť postihovaná za stotožnenie sa s jeho názormi inými právnymi subjektami s plnou právnou subjektivitou a to aj v prípade, že sa jedná o Regionálne lekárnické komory.“

5.	„Posúdenie otázky čo je disciplinárnym priestupkom patrí v rámci tzv. správnej úvahy výlučne orgánom Regionálnej komory, resp. v odvolacom konaní orgánom komory. Výkon zákonných povinností prvostupňového a odvolacieho orgánu v dicipinárnom konaní postupom upraveným zákonom nemôže byť posudzované ako dohoda podnikateľov.“

6.	„Disciplinárne konanie nie je rozhodovaním, ktoré má dopad na obmedzovanie vstupu na relevantný trh, ale je vnútornou vecou komory a svoj dopad má iba vo vzťahu k členstvu v komore. Rozhodnutie v disciplinárnom konaní nijak nezasahuje do výkonu podnikateľskej činnosti. Zákon č. 216/2002 Z.z určuje zákonné opravné prostriedky proti rozhodnutiam disciplinárnych orgánov komory vrátane možnosti preskúmania rozhodnutia súdom. Rozhodnutie úradu pred preskúmaním rozhodnutia v disciplinárnom konaní súdom, je preto zasahovaním do právomoci, ktorá prináleží výlučne súdnym orgánom a nedovolene prípadné súdne rozhodnutie ovplyvňuje. Zasahovanie úradu do konania, ktoré nemožno považovať za skončené, nakoľko účastník konania nevyužil všetky zákonné prostriedky na prípadnú zmenu rozhodnutia je nesprávne. Nie je úlohou a vecou úradu svojvoľným čo najširším výkladom zákona o ochrane hospodárskej súťaže nahradzovať súdne orgány zákonom určené na preskúmanie zákonnosti rozhodnutia.“

Rada Protimonopolného úradu Slovenskej republiky (ďalej len „Rada úradu“) preskúmala rozkladom napadnuté rozhodnutie, ako aj konanie, ktoré mu predchádzalo v celom rozsahu tak, ako to vyplýva z § 59 ods. 1 zákona č. 71/1967 Zb. o správnom konaní (správny poriadok) v znení neskorších predpisov.

Keďže v priebehu konania nadobudol dňa 01.05.2004 účinnosť zákon č. 204/2004 Z.z., ktorým sa mení a dopĺňa zákon č. 136/2001 Z.z. o ochrane hospodárskej súťaže a o zmene a doplnení zákona Slovenskej národnej rady č. 347/1990 Zb. o organizácii ministerstiev a ostatných ústredných orgánov štátnej správy Slovenskej republiky v znení neskorších predpisov v znení zákona č. 465/2002 Z.z. a o zmene a doplnení niektorých zákonov (ďalej len „zákon“), Rada úradu vzhľadom na § 44a ods. 2 tohto zákona postupovala z procesnoprávneho hľadiska už podľa novelizovaného znenia zákona. Z hmotnoprávneho hľadiska Rada úradu preskúmavala konanie SLeK podľa zákona účinného v čase, kedy sa SLeK protiprávneho konania dopustila, ako aj podľa zákona v znení platnom od 01.05.2004, pričom konštatuje, že na vecnom posúdení protisúťažných praktík sa novou právnou úpravou nič nezmenilo.  

I.	Vymedzenie relevantného trhu

	Rada úradu sa stotožňuje so zadefinovaním relevantného trhu z tovarového i geografického hľadiska, t.j.  relevantného trhu poskytovania lekárenskej starostlivosti vo verejných lekárňach, vymedzený územím celej SR.

II.	Dohoda obmedzujúca súťaž

Rada úradu sa stotožňuje so záverom prvostupňového orgánu ohľadom posúdenia protisúťažného konania SLeK. Stanovisko k etickým otázkam výkonu povolania, vydané Čestnou radou SLeK dňa 24.06.2002 predstavuje podľa názoru Rady úradu dohodu obmedzujúcu súťaž vo forme rozhodnutia združenia podnikateľov, ktorá má za cieľ obmedzovanie súťaže.   

Podľa zákona č. 216/2002 Z.z. o povolaní lekárnika, Slovenskej lekárnickej komore a o zmene a doplnení zákona č. 140/1998 Z.z. o liekoch a zdravotníckych pomôckach, o zmene a doplnení zákona č. 455/1991 Zb. o živnostenskom podnikaní (živnostenský zákon) v znení neskorších predpisov a o zmene a doplnení zákona Národnej rady Slovenskej republiky č. 220/1996 Z.z. o reklame v znení neskorších predpisov v znení neskorších predpisov (ďalej len „zákon č. 216/2002 Z.z.“) sa zriaďuje SLeK ako samosprávna stavovská organizácia, ktorej pôsobnosť je daná územím SR. SLeK ďalej zriaďuje regionálne lekárnické komory (ďalej len „RLeK“) ako právnické osoby, ktorých pôsobnosť je ohraničená príslušným územným celkom podľa územno-správneho usporiadania SR a je uvedená v jej zriaďovacej listine. 

Podľa § 23 zákona č. 216/2002 Z.z. je Čestná rada komory etickým a disciplinárnym orgánom komory, pričom okrem iného sa vyjadruje k etickým otázkam výkonu povolania. Takýmto vyjadrením bolo aj úradom posudzované Stanovisko. 

Praktickým uplatňovaním Stanoviska zo strany RLeK dochádzalo k jednoznačnej diskriminácii ďalších záujemcov o poskytovanie lekárenskej starostlivosti vo verejnej lekárni a tým k vytvoreniu administratívnej bariéry vstupu nových podnikateľov na vymedzený relevantný trh. Počet pôsobiacich subjektov na uvedenom relevantnom trhu tak nebol prirodzeným výsledkom dopytu a ponuky po daných službách, ale bol umelo regulovaný práve uplatňovaním tohto administratívneho opatrenia, čo predstavovalo bariéru vstupu nových konkurentov na trh. Obmedzovanie počtu subjektov pôsobiacich na stanovenom relevantnom trhu vedie v konečnom dôsledku k zúženiu možnosti voľby spotrebiteľa medzi službami lekárenskej starostlivosti poskytovanými jednotlivými lekárňami. 

Zo znenia Stanoviska je zrejmé, že priamo jeho cieľom bolo limitovanie počtu existujúcich lekární a teda ide o obmedzenie súťaže. Nebolo teda potrebné preukazovať následok tohto konania na vymedzenom relevantnom trhu, hoci z prvostupňového rozhodnutia (str. 6), ako aj zo spisového materiálu vyplýva, že postupom RLeK podľa stanoviska skutočne dochádzalo k nevydávaniu osvedčení o etickej a odbornej spôsobilosti pre výkon lekárnického povolania a tým k odďaľovaniu, resp. zabraňovaniu vstupu nových konkurentov na vymedzený relevantný trh. 
 
	K námietkam SLeK Rada úradu uvádza nasledovné:

	Predmetom tohto správneho konania nebolo posudzovanie postupu jednotlivých RLeK. Úrad posudzoval konanie SLeK, a to podľa § 4 ods. 1 v spojení s § 4 ods. 2 písm. c) zákona, podľa ktorého dohodou obmedzujúcou súťaž je aj rozhodnutie združenia podnikateľov (v tomto prípade SLeK), ktoré má za cieľ alebo môže mať za následok obmedzovanie súťaže, pričom takýmto rozhodnutím zákon rozumie jednak právny akt orgánu združenia, ktorý jeho členov zaväzuje, a tiež odporúčanie orgánu združenia členom. 

	Za účelom preverenia vzťahov medzi SLeK, jej orgánmi a RLeK a ich orgánmi Rada úradu preskúmala Štatút SLeK, ktorý vydal XIII. snem SLeK podľa § 12 ods. 6, § 13 ods. 2 písm. e) a § 18 ods. 2 písm. a) zákona č. 216/2002 Z.z. (ďalej len „Štatút“) a ktorý upravuje podrobnosti o postavení, právomoci a pôsobnosti SLeK a zriaďovaní, zlučovaní, rozdeľovaní a zrušovaní RLeK a miestnych lekárnických komôr, ako aj vzájomné vzťahy medzi nimi.

	Podľa § 22 Štatútu, ktorý upravuje záväznosť rozhodnutí SLeK, RLeK a miestnych lekárnických komôr: „právny názor čestnej rady komory (myslí sa SLeK) je záväzný pre čestnú radu regionálnej komory, s výnimkou výkladu etických otázok výkonu lekárnického povolania, ktoré sú záväzné pre všetky orgány komory, regionálnej komory a miestnej komory, s výnimkou snemu komory“ (§ 22 ods. 1 písm. e) Štatútu).     

	Z uvedeného vyplýva, že v prípade vydania Stanoviska nešlo len o nezáväzné prejavenie názoru SLeK a tým výkon práva podľa čl. 26 Ústavy SR, ale o splnenie povinnosti, ktorú jej stanovuje priamo zákon (§ 23 ods. 2 písm. b) zákona č. 216/2002 Z.z. „Čestná rada komory sa vyjadruje k etickým otázkam výkonu povolania lekárnika“). Naviac, zo znenia vyššie citovaného ustanovenia Štatútu vyplýva, že výklad etických otázok výkonu lekárnického povolania (ktorým posudzované Stanovisko nepochybne je), je záväzný pre všetky orgány SLeK, RLeK a miestnych komôr. Na základe uvedeného výkladu, ako aj na základe zistenia prvostupňového orgánu, že RLeK v praxi podľa Stanoviska postupovali, Rada úradu konštatuje, že v žiadnom prípade nemožno hovoriť o samostatnom konaní jednotlivých RLeK (a v nadväznosti na to o možnosti aplikácie § 6 ods. 1 zákona – pravidlo de minimis - na tento prípad), pretože RLeK v súlade s vnútornými predpismi komory postupovali podľa názoru SLeK, prejaveného v Stanovisku. Nemožno teda ani akceptovať tvrdenie SLeK, že RLeK si len osvojili názor SLeK a na základe vlastnej úvahy dospeli k rovnakým záverom pri posudzovaní správania svojich členov, pretože podľa vnútorných predpisov komory bol pre jednotlivé RLeK právny názor SLeK vyjadrený v Stanovisku pre nich záväzný. Rada úradu dospela k záveru, že jednoznačne išlo o konanie SLeK, ktorého cieľom bolo zabránenie vstupu nových podnikateľských subjektov na relevantný trh poskytovania lekárenskej starostlivosti vo verejných lekárňach. Toto konanie malo charakter dohody obmedzujúcej súťaž podľa § 4 ods. 1 v spojení s § 4 ods. 2 písm. c) zákona.  

	K námietke SLeK, uvedenej v bodoch 5 a 6, Rada úradu uvádza, že predmetom tohto správneho konania nebolo posudzovanie priebehu disciplinárnych konaní RLeK. Úrad posudzoval uvedené Stanovisko ako právny akt združenia podnikateľov a to z toho hľadiska, či má za cieľ alebo môže mať za následok obmedzenie súťaže. Zo spisového materiálu, ako aj z odôvodnenia rozkladom napadnutého rozhodnutia je zrejmé, že v prípadoch viacerých lekárnikov, ktorí žiadali príslušné RLeK o vydanie osvedčenia o etickej a odbornej spôsobilosti pre výkon lekárnického povolania, RLeK konanie v tejto veci prerušili a zároveň podali návrh na začatie disciplinárneho konania z dôvodu, že lekárnici sa už samotným podaním tejto žiadosti dopustili konania v rozpore s Etickým kódexom lekárnika s odvolaním sa na Stanovisko. Z uvedeného vyplýva, že názor SLeK vyjadrený v Stanovisku bol relevantný už pre samotné získanie osvedčenia o etickej a odbornej spôsobilosti pre výkon lekárnického povolania, ktoré bolo jedným z podkladov potrebných získaniu povolenia na poskytovanie lekárenskej starostlivosti vo verejnej lekárni, na základe ktorého podnikateľský subjekt (tu lekárnik) mohol začať pôsobiť na relevantnom trhu poskytovania lekárenskej starostlivosti vo verejnej lekárni. Úrad sa v konaní zaoberal tým, že práve postupom RLeK podľa Stanoviska, t.j. nevydávaním týchto osvedčení, dochádzalo k obmedzeniu vstupu možných konkurentov na relevantný trh a tým k obmedzovaniu súťaže na tomto relevantnom trhu. Následné disciplinárne konania, začaté voči jednotlivým lekárnikom, nemali vplyv na to, ako úrad Stanovisko posudzoval.  
	
III.	Uloženie pokuty

Rada úradu sa stotožňuje so závermi prvostupňového orgánu ohľadom zistenia podmienok na uloženie pokuty za identifikované protiprávne konanie SLeK, ako aj s jeho  závermi ohľadom určenia výšky sumy uloženej pokuty.

Vzhľadom na všetky uvedené skutočnosti Rada úradu na svojom zasadnutí dňa 21.05.2004 rozhodla tak, ako je uvedené vo výroku tohto rozhodnutia.  

Poučenie:

Proti tomuto rozhodnutiu sa podľa § 61 ods. 2 zákona č. 71/1967 Zb. o správnom konaní (správny poriadok) v znení neskorších predpisov nemožno odvolať. Proti tomuto rozhodnutiu možno podať žalobu podľa § 247 Občianskeho súdneho poriadku na Najvyšší súd Slovenskej republiky do dvoch mesiacov od jeho doručenia.    

						Danica Paroulková
				predsedníčka Rady Protimonopolného úradu SR

Rozhodnutie sa doručí:

1.	JUDr. Ondrej Škodler, advokát, Pri Suchom mlyne 56, 811 04 Bratislava 
2.	Protimonopolný úrad Slovenskej republiky, odbor dohôd obmedzujúcich súťaž