PROTIMONOPOLNÝ ÚRAD SLOVENSKEJ REPUBLIKY

ROZHODNUTIE

Číslo:  2008/39/1/1/037                                                     	Bratislava 7. máj 2008                                                                                                   

Protimonopolný úrad Slovenskej republiky, odbor dohôd obmedzujúcich súťaž, v správnom konaní č. 0085/ODOS/2007 začatom dňa 9. novembra 2007 z vlastného podnetu vo veci možného porušenia § 39 zákona č. 136/2001 Z. z. o ochrane hospodárskej súťaže a o zmene a doplnení zákona Slovenskej národnej rady č. 347/1990 Zb. o organizácii ministerstiev a ostatných ústredných orgánov štátnej správy Slovenskej republiky v znení neskorších predpisov v znení neskorších predpisov takto

r o z h o d o l :

1. 	Podľa § 39 zákona č. 136/2001 Z. z. o ochrane hospodárskej súťaže a o zmene a doplnení zákona Slovenskej národnej rady č. 347/1990 Zb. o organizácii ministerstiev a ostatných ústredných orgánov štátnej správy Slovenskej republiky v znení neskorších predpisov v znení neskorších predpisov Banskobystrický samosprávny kraj, so sídlom Námestie SNP č. 23, 974 01 Banská Bystrica obmedzil hospodársku súťaž tým, že dňa 3. júla 2007 vydal rozhodnutie o vydaní licencie na prevádzkovanie dopravy na trolejbusovej dráhe žiadateľovi o vydanie licencie, Dopravnému podniku mesta Banská Bystrica, a. s., so sídlom Kremnička 53, 974 05 Banská Bystrica, v ktorom v bode 4. „Druh a rozsah dopravy“ stanovil, že: „rozsah prevádzkovanej dopravy nesmie byť v časovej kolízii so spojmi iných dopravcov, ktorí vykonávajú pravidelnú mestskú verejnú dopravu v meste Banská Bystrica vrátane spojov na linkách prímestskej dopravy a ich schválených zastávok na území Mesta Banská Bystrica. Rozsah dopravy v čase: 600 – 900 a 1300 – 1730, budú spoje vedené najmenej 10 minút pred alebo po časovej polohe spojov iných dopravcov zo zastávok v Meste Banská Bystrica. Rozsah dopravy v ostatných časoch: budú spoje vedené za podmienky zachovania minimálneho časového odstupu od existujúcich odchodov spojov iných dopravcov zo zastávok v Meste Banská Bystrica v rozsahu 30 minút. Toto časové vedenie spojov musí byť rešpektované pri schvaľovaní cestovného poriadku podľa ustanovenia § 21 ods. 6 zákona č. 164/1996 o dráhach v znení neskorších predpisov, a to aj v prípade, že s dopravcom bude uzatvorená zmluva o výkonoch vo verejnom záujme pri prevádzkovaní dopravy na dráhe“. 

2. 	Podľa § 38 ods. 3 zákona č. 136/2001 Z. z. o ochrane hospodárskej súťaže a o zmene a doplnení zákona Slovenskej národnej rady č. 347/1990 Zb. o organizácii ministerstiev a ostatných ústredných orgánov štátnej správy Slovenskej republiky v znení neskorších predpisov v znení neskorších predpisov za konanie uvedené v bode 1 výroku tohto rozhodnutia ukladá Banskobystrickému samosprávnemu kraju, so sídlom Námestie SNP č. 23, 974 01  Banská Bystrica peňažnú pokutu vo výške 25 000 Sk, (slovom dvadsaťpäť tisíc slovenských korún), ktorú je povinný uhradiť v lehote 15 dní odo dňa nadobudnutia právoplatnosti tohto rozhodnutia Protimonopolnému úradu Slovenskej republiky na účet č. 7000060793, 8180 ŠP, KS 1118, VS 200811037 vedený v Štátnej pokladnici Bratislava.

Odôvodnenie:

	Protimonopolný úrad Slovenskej republiky, odbor dohôd obmedzujúcich súťaž (ďalej len „úrad“), obdržal dňa 09.08.2007 podnet na prešetrenie rozhodnutia  Banskobystrického samosprávneho kraja, so sídlom Námestie SNP č. 23, 974 01 Banská Bystrica (ďalej len „samosprávny kraj“) zo dňa 03.07.2007 o vydaní licencie na prevádzkovanie dopravy na trolejbusovej dráhe v meste Banská Bystrica žiadateľovi o vydanie licencie – Dopravnému podniku mesta Banská Bystrica, a. s., so sídlom Kremnička 53, 974 05 Banská Bystrica (ďalej len „žiadateľ“). V podnete bola do pozornosti úradu daná skutočnosť, že vydaná licencia stanovuje povinný časový odstup spojov žiadateľa od spojov iných dopravcov vykonávajúcich pravidelnú mestskú verejnú dopravu v meste Banská Bystrica vrátane spojov na linkách prímestskej dopravy takým spôsobom, že v podmienkach mesta Banská Bystrica by spoje žiadateľa podľa licencie mohli byť vedené len v nočných hodinách, aj to nie počas celej noci.

Na základe uvedeného podnetu úrad vykonal v období august 2007 až november 2007 v zmysle § 22 ods. 1 písm. a) zákona č. 136/2001 Z. z. o ochrane hospodárskej súťaže a o zmene a doplnení zákona Slovenskej národnej rady č. 347/1990 Zb. o organizácii ministerstiev a ostatných ústredných orgánov štátnej správy Slovenskej republiky v znení neskorších predpisov v znení neskorších predpisov (ďalej len „zákon“) prešetrovanie na relevantnom trhu. Na základe zistených skutočností dňa 09.11.2007 úrad začal voči samosprávnemu kraju správne konanie č. 0085/ODOS/2007 vo veci možného porušenia § 39 zákona.

	V priebehu prešetrovania, ako aj správneho konania úrad zistil nasledovné skutočnosti.

V zmysle § 31 zákona č. 164/1996 Z. z. o dráhach a o zmene zákona č. 455/1991 Zb. o živnostenskom podnikaní (živnostenský zákon) v znení neskorších predpisov (ďalej len „zákon o dráhach“) platí, že prevádzkovať dopravu na trolejbusovej dráhe môže právnická osoba na základe licencie. Prevádzkovaním dopravy na dráhe sa v zmysle zákona o dráhach rozumejú činnosti, ktorých predmetom je preprava osôb, zvierat a vecí, pričom z hľadiska charakteru činnosti ide v nadväznosti na § 2  ods. 1 a 2 zákona č. 513/1991 Zb. Obchodný zákonník v znení neskorších predpisov o podnikanie, kedy prevádzkovateľ dopravy na dráhe má, ako osoba, ktorá podniká na základe iného než živnostenského oprávnenia podľa osobitných predpisov, status podnikateľa. Uvedeným osobitným podnikateľským oprávnením sa v prípade prevádzkovania dopravy na trolejbusovej dráhe rozumie licencia na prevádzkovanie dopravy na trolejbusovej dráhe, ktorú udeľuje v zmysle § 41 zákona o dráhach príslušný dráhový správny úrad – v prípade trolejbusových dráh je ním samosprávny kraj - do 60 dní od doručenia žiadosti o udelenie licencie. 

Podľa § 21 ods. 6 zákona o dráhach dopravca, ktorý má na základe licencie prevádzkovať verejnú osobnú dopravu na trolejbusovej dráhe, je povinný predložiť pred začatím prevádzkovania dopravy na dráhe cestovný poriadok na schválenie obci, v ktorej sa nachádza východisková stanica dráhy. K samotnému prevádzkovaniu dopravy na trolejbusovej dráhe tak môže dopravca pristúpiť napriek získaniu licencie až po schválení cestovného poriadku príslušnou obcou (mestom), v tomto prípade mestom Banská Bystrica.

Podľa § 65 zákona o dráhach odvolacím orgánom proti rozhodnutiam samosprávnych krajov vydaných v správnym konaní je Ministerstvo dopravy, pôšt a telekomunikácií Slovenskej republiky (ďalej len „ministerstvo“). 
	
Proti vyššie uvedenému rozhodnutiu samosprávneho kraja o vydaní licencie zo dňa 3. júla 2007 podal žiadateľ o vydanie licencie v zákonnej lehote odvolanie na ministerstvo. 

V druhostupňovom rozhodnutí č. 116316/2007-2411/z. 41028 zo dňa 28.09.2007 ministerstvo, okrem iných, zmenilo bod 4. „Druh a rozsah dopravy“ rozhodnutia o licencii, ktorý pôvodne znel, cit.: „rozsah prevádzkovanej dopravy nesmie byť v časovej kolízii so spojmi iných dopravcov, ktorí vykonávajú pravidelnú mestskú verejnú dopravu v meste Banská Bystrica vrátane spojov na linkách prímestskej dopravy a ich schválených zastávok na území Mesta Banská Bystrica. Rozsah dopravy v čase: 600 – 900 a 1300 – 1730, budú spoje vedené najmenej 10 minút pred alebo po časovej polohe spojov iných dopravcov zo zastávok v Meste Banská Bystrica. Rozsah dopravy v ostatných časoch: budú spoje vedené za podmienky zachovania minimálneho časového odstupu od existujúcich odchodov spojov iných dopravcov zo zastávok v Meste Banská Bystrica v rozsahu 30 minút. Toto časové vedenie spojov musí byť rešpektované pri schvaľovaní cestovného poriadku podľa ustanovenia § 21 ods. 6 zákona č. 164/1996 o dráhach v znení neskorších predpisov a to aj v prípade, že s dopravcom bude uzatvorená zmluva o výkonoch vo verejnom záujme pri prevádzkovaní dopravy na dráhe“. 

Ministerstvo zmenilo rozhodnutie o licencii tak, že vypustilo z podmienok prevádzkovania dopravy na dráhe vyššie uvedené podmienky týkajúce sa rozsahu prevádzkovanej dopravy, cit.: „.... Ostatné odseky bodu 4. pôvodného znenia licencie sa vypúšťajú.“

 V odôvodnení svojho rozhodnutia ministerstvo konštatovalo, že určením časovej polohy dopravných spojov žiadateľa na dopravnej ceste samosprávny kraj, ako prvostupňový dráhový správny úrad, prekročil svoju pôsobnosť vymedzenú v § 42 zákona o dráhach o náležitostiach licencie, nakoľko uvedená kompetencia schvaľovania cestovných poriadkov trolejbusovej dopravy prináleží mestu Banská Bystrica  podľa § 21 ods. 6 zákona o dráhach.

Na základe takto zmeneného rozhodnutia o udelení licencie žiadateľ listom zo dňa 09.10.2007 požiadal mesto Banská Bystrica, ako príslušný orgán, o schválenie cestovného poriadku na trolejbusovej mestskej dráhe v Banskej Bystrici, ktorý bol následne žiadateľovi schválený s účinnosťou od 10.11.2007 pre linky č. 3 a 5, resp. s neskoršou účinnosťou pre ostané navrhované trolejbusové linky.

Úrad počas konania za účelom úplného zistenia skutkového stavu pristúpil k posúdeniu prvostupňového rozhodnutia o licencii pred jeho zmenou druhostupňovým orgánom z hľadiska jeho praktickej vykonateľnosti.

Za týmto účelom úrad preskúmal jednotlivé časy odchodov a príchodov spojov mestskej autobusovej dopravy v Banskej Bystrici existujúceho dopravcu Slovenská autobusová doprava Zvolen, akciová spoločnosť, Balkán 53, 960 95
Zvolen podľa cestovného poriadku tohto dopravcu platného v mesiaci júl 2007, teda v čase, kedy by naň bolo potrebné podľa bodu 4. licencie zo strany žiadateľa prihliadať, ak by sa žiadateľ proti prvostupňovému rozhodnutiu neodvolal a toto by po uplynutí pätnásťdňovej lehoty odo dňa oznámenia účastníkom konania nadobudlo právoplatnosť. 

V tejto súvislosti sa úrad listom č. 1464/PMÚSR/2008 obrátil na žiadateľa s výzvou, aby sa zo svojej pozície vyjadril k predmetnému prvostupňovému rozhodnutiu o vydaní licencie z hľadiska zostavovania cestovného poriadku pre trolejbusové linky v prípade, že by musel vychádzať z podmienok určených samosprávnym krajom v bode 4. licencie požadujúcich časové nekolidovanie zamýšľaných časových polôh spojov žiadateľa od spojov existujúcich dopravcov v mestskej doprave – v tom čase Slovenská autobusová doprava Zvolen, akciová spoločnosť, vrátane spojov na linkách prímestskej dopravy, resp. požadujúcich dodržanie predpísaných časových odstupov.

Na základe vlastného posúdenia úradu, ako i zohľadniac skutkové tvrdenia a priložené podklady žiadateľa v odpovedi na výzvu úradu, dospel úrad k záveru, že licencia udelená samosprávnym krajom žiadateľovi s podmienkami rozsahu prevádzkovanej dopravy stanovenými v bode 4. bola reálne nevykonateľná alebo vykonateľná a realizovateľná len v nepatrnom rozsahu. 

Uvedená námietka reálnej nevykonateľnosti licencie bola žiadateľom prezentovaná i ministerstvu v odvolaní proti rozhodnutiu samosprávneho kraja o udelení licencie.  

Žiadateľ vo svojej odpovedi uviedol, že na základe takto podmienenej licencie nedokázal spracovať žiadny cestovný poriadok. Reálnu nevykonateľnosť licencie demonštroval na vzorovej zastávke „Národný dom“, kde, vzhľadom na linky  mestskej a prímestskej autobusovej dopravy, ktoré touto zastávkou denne prechádzajú, nebolo možné počas dňa umiestniť, vzhľadom na bod 4. licencie, žiadnym spôsobom trolejbusový spoj žiadateľa, okrem nočných časových polôh (medzi 23.01 hod. a 1.11 hod. a medzi 2.11 hod. a 3.43 hod.).

Úrad sa s uvedenými závermi žiadateľa stotožnil. Za daných okolností nebolo reálne možné, alebo bolo možné len v minimálnom rozsahu, umiestniť jednotlivé trolejbusové spoje žiadateľa na existujúce zastávky tak, aby sa príslušné trolejbusové dráhové vozidlo vykonávajúce spoje na trase linky vyhlo na všetkých zastávkach všetkým spojom liniek dopravcu Slovenská autobusová doprava Zvolen, akciová spoločnosť vykonávajúceho mestskú hromadnú dopravu, ako i spojom liniek dopravcov prímestskej autobusovej dopravy.

Účastník konania 

Podľa čl. 71 zákona č. 460/1992 Zb. Ústava Slovenskej republiky v nadväznosti na § 6 zákona č. 302/2001 Z.z. o samospráve vyšších územných celkov (zákon o samosprávnych krajoch) možno na samosprávny kraj zákonom preniesť niektoré úlohy miestnej štátnej správy.

Podľa § 3 písm. b) zákona č. 416/2001 Z.z. o prechode niektorých pôsobností z orgánov štátnej správy na obce a na vyššie územné celky v znení neskorších predpisov prechádza na samosprávny kraj pôsobnosť dráhového správneho úradu a výkon štátnej správy vo veciach trolejbusových dráh. Podľa § 63 zákona o dráhach v nadväznosti na § 66 tohto zákona vykonávajú samosprávne kraje, ako dráhové správne úrady, v rámci štátnej  správy pôsobnosť vo veciach trolejbusových dráh.

Podľa § 2 ods. 1) zákona sa zákon, a teda i pôsobnosť úradu, vzťahuje aj na orgány územnej samosprávy pri prenesenom výkone štátnej správy.

Jednou z foriem výkonu štátnej správy je aj jednostranná právno - aplikačná činnosť správnych orgánov, výsledkom ktorej je vydávanie individuálnych správnych aktov. Rozhodnutie samosprávneho kraja z 03.07.2007 o udelení licencie na prevádzkovanie dopravy na trolejbusovej dráhe je svojou povahou individuálnym správnym aktom vydaným podľa § 73 zákona o dráhach v správnom konaní. 

§ 39 zákona sa, okrem iného, vzťahuje na orgány územnej samosprávy pri prenesenom výkone štátnej správy.

Podľa § 25 ods. 3) písm. e) je orgán územnej samosprávy účastníkom konania v prípade možného porušenia ustanovenia § 39 zákona.

Na základe vyššie uvedeného úrad dospel k záveru, že samosprávny kraj je účastníkom konania a vzťahuje na neho podľa § 2 ods. 1) zákona osobná pôsobnosť úradu.

Relevantný trh

	V zmysle § 3 ods. 1 zákona v nadväznosti na § 39 zákona, obmedzenie súťaže orgánom územnej samosprávy pri prenesenom výkone štátnej správy nastáva na príslušnom relevantnom trhu.

Podľa  § 3 ods. 3 sa na účely zákona relevantným trhom rozumie priestorový a časový súbeh ponuky a dopytu takých tovarov, ktoré sú na uspokojovanie určitých potrieb z hľadiska užívateľa zhodné alebo vzájomne zastupiteľné.

	Podľa § 3 ods. 4 zákona tovarový relevantný trh zahŕňa zhodné alebo vzájomne zastupiteľné tovary schopné uspokojiť určitú potrebu užívateľov.

	V zmysle § 3 ods. 5 zákona sa vzájomne zastupiteľnými tovarmi rozumejú tovary, ktoré sú zastupiteľné najmä z hľadiska ich fyzikálnych a technických charakteristík, ceny a účelu použitia.

Úrad na základe zistených skutočností vymedzil tovarový relevantný trh ako trh poskytovania služby mestskej verejnej dopravy, na ktorom dochádza k uspokojovaniu prepravných potrieb obyvateľstva mesta jednotlivými poskytovateľmi prepravných výkonov. Úrad dospel k záveru, že do trhu mestskej verejnej dopravy  možno zaradiť všetky formy verejnej osobnej dopravy, teda verejnú osobnú dopravu na električkovej, trolejbusovej dráhe a autobusovú mestskú dopravu, nakoľko vo všetkých troch prípadoch dochádza k poskytovaniu dopravných výkonov na hromadnej a pravidelnej báze za odplatu. Z hľadiska prepravných potrieb užívateľa - cestujúceho – sú prepravné výkony v rámci autobusovej, trolejbusovej a električkovej doprave zastupiteľné, nakoľko užívateľ sa do miesta určenia v zásade môže dostať po použití ktorejkoľvek z uvedených foriem verejnej osobnej dopravy. Uvedené služby sú  vzájomne zastupiteľnými rovnako z hľadiska ich ceny, nakoľko príslušná cestovná tarifa je zásadne rovnaká bez ohľadu na formu dopravy, čo je aj v dôsledku skutočnosti, že jednotlivé formy dopravy sú v niektorých mestách prevádzkované tým istým dopravcom, v prípade autobusovej a trolejbusovej dopravy sa jedná o mestá Prešov, Košice, Bratislava, Žilina.
 
Priestorový relevantný trh úrad vymedzil územím mesta Banská Bystrica. Pri autobusovej a trolejbusovej mestskej verejnej doprave dochádza k poskytovaniu prepravných výkonov podľa príslušných dopravných licencií podľa § 30 zákona o cestnej doprave, resp. z dôvodu charakteru trolejbusovej dráhy, na linkách nepresahujúcich územie mesta Banská Bystrica.   

Posúdenie konania účastníka správneho konania

Podľa § 39 zákona orgány územnej samosprávy pri prenesenom výkone štátnej správy nesmú zjavnou podporou zvýhodňujúcou určitého podnikateľa alebo iným spôsobom obmedzovať súťaž.

Podľa § 3 ods. 1 zákona je obmedzovaním súťaže každé obmedzenie voľnosti konania podnikateľa na relevantnom trhu, najmä vylučovanie existujúcich alebo možných súťažných aktivít, skutočné alebo možné zníženie rozsahu konkurenčnej aktivity alebo skresľovanie konkurenčných podmienok.

Hospodárska súťaž je proces rivality medzi podnikateľmi na relevantnom trhu, ktorý napomáha efektívnemu fungovaniu trhu. Podnikatelia súťažia medzi sebou o získanie zákazníkov ponukou najnižších cien, vyššou kvalitou svojich produktov a služieb,  ako aj inováciami svojich produktov a služieb. Keď je súťaž efektívna, trh vyšle jasný signál pre firmy o tom, o ktoré tovary a služby je medzi kupujúcimi záujem. 

Zásah samosprávy môže za určitých okoloností skresľovať alebo obmedzovať hospodársku súťaž. V prípade zásahu samosprávy v prospech konkrétnych podnikateľov takéto konanie samosprávy môže redukovať snahu zvýhodnených podnikateľov o zlepšovanie kvality, poskytovanie lepších služieb alebo môže umelo zvyšovať ich zisky. Následkom je, že podnikatelia, ktorí sú prijímateľmi takéhoto zvýhodnenia, nemajú snahu stláčať cenu a náklady a efektívne súťažiť o zákazníkov. Výsledkom takejto situácie môže byť udržiavanie neefektívneho podnikateľa na trhu. K znižovaniu efektívneho súťažného tlaku a následne k umelému znižovaniu prospechu pre spotrebiteľa môže rovnako dôjsť i v prípade iného zásahu samosprávy obmedzujúceho hospodársku súťaž.  

Podľa názoru úradu prvostupňové rozhodnutie samosprávneho kraja neodôvodnene, už v čase vydania, v rozpore s § 3 ods. 1 zákona protisúťažným spôsobom obmedzovalo voľnosť konania žiadateľa pri vytváraní cestovného poriadku a umiestňovaní časovej polohy trolejbusových spojov v súlade s vlastnými podnikateľskými zámermi. Samosprávny kraj bez uvedenia relevantných dôvodov, bez použitia objektívnych kritérií a bez podrobnejšieho a adresnejšieho zhodnotenia plošným spôsobom uložil žiadateľovi povinnosť rešpektovať predpísané časové odstupy od spojov konkurenčných dopravcov na mestských a prímestských linkách, čím mohlo dôjsť k ich zvýhodneniu bezdôvodnou elimináciou prípadných konkurenčných spojov žiadateľa. 

Uvedená skutočnosť bola úradom posúdená  v kontexte celkovej faktickej nerealizovateľnosti licencie.

Predovšetkým, úrad považuje za preukázané, že licencia vydaná samosprávnym krajom v jej prvostupňovej podobe bola z pohľadu žiadateľa už od momentu jej vydania fakticky nevykonateľná, resp. bola vykonateľná len v nepatrnom rozsahu. Žiadateľ nemohol podľa podmienok takejto licencie týkajúcich sa časových odstupov spojov, už v čase jej vydania, reálne zostaviť cestovný poriadok, na základe ktorého by po jeho neskoršom schválení mestom Banská Bystrica mohol začať s prevádzkovaním trolejbusovej dopravy na dráhe, ktorá by predstavovala konkurenčný prvok voči už existujúcej verejnej doprave v meste Banská Bystrica. Takáto licencia už bezprostredne po jej vydaní predstavovala vylúčenie vstupu žiadateľa na trh, a to z titulu nereálnosti zostavenia konkurencieschopného cestovného poriadku. V prípade, že by sa ňou žiadateľ riadil v takej podobe, k akej k jej udeleniu zo strany samosprávneho kraja došlo, predstavovala by pre žiadateľa absolútnu bariéru vstupu na trh.

Rozhodujúcou skutočnosťou pre posúdenie veci bolo to, či vôbec, a k áno, k akému, obmedzeniu súťaže na trhu došlo, a zároveň, či sa tak udialo v  príčinnej súvislosti s konaním samosprávneho kraja. 

Úrad konštatuje, že k obmedzeniu súťaže na trhu mestskej verejnej dopravy v Banskej Bystrici došlo aj v skutočnosti. 

Keďže bola licencia vydaná samosprávnym krajom od počiatku nevykonateľná, musel žiadateľ vychádzajúc z prezumpcie správnosti správneho aktu, za účelom zvrátenia jej negatívnych dôsledkov, využiť opravný prostriedok a s reálnou prevádzkou na trhu tak mohol začať až po právoplatnom rozhodnutí ministerstva. 

V dôsledku neprítomnosti žiadateľa na trhu do času rozhodnutia druhostupňového orgánu – ministerstva došlo k obmedzeniu súťaže na trhu tým, že existujúci konkurenčný dopravca vykonávajúci v meste autobusovú mestskú dopravu mohol aj naďalej pôsobiť v meste Banská Bystrica ako výlučný poskytovateľ prepravných výkonov obyvateľom mesta požívajúc výhody z toho plynúce v podobe vyššieho objemu tržieb z podnikateľskej činnosti a neexistencie efektívneho súťažného tlaku v dôsledku prítomnosti konkurenčného dopravcu na trhu. Prípadný konkurenčný tlak sa mohol prejaviť tak v cenovej oblasti, ako aj v úrovni kvality služieb. Tým došlo, podľa názoru úradu, v uvedenom období k zjavnej podpore zvýhodňujúcej podnikateľa - Slovenská autobusová doprava Zvolen, akciová spoločnosť, - výlučne poskytujúceho v  tom čase v Banskej Bystrici mestskú verejnú dopravu vo forme autobusovej dopravy. 

Úrad zároveň konštatuje, že vyššie uvedené obmedzenie súťaže nastalo v priamej príčinnej súvislosti s prvostupňovým rozhodnutím samosprávneho kraja. Ak by nebolo obmedzujúceho prvostupňového rozhodnutia samosprávneho kraja, žiadateľ mohol potenciálne vstúpiť na trh v relatívne krátkom čase po vydaní prvostupňového rozhodnutia.

Na základe vyššie uvedeného úrad konštatuje, že vydaním prvostupňového rozhodnutia samosprávneho kraja došlo zo strany samosprávneho kraja v rozpore s § 39 zákona k zjavnej podpore zvýhodňujúcej podnikateľa - Slovenská autobusová doprava Zvolen, akciová spoločnosť, - v tom čase existujúceho konkurenčného dopravcu na trhu, ktorá sa prejavila v nemožnosti žiadateľa vstúpiť na relevantný trh mestskej verejnej dopravy v čase, v ktorom by tak potenciálne mohol učiniť nebyť obmedzujúcej povahy rozhodnutia samosprávneho kraja.

Samosprávny kraj môže konať len v medziach ústavy a zákonov a pri výkone svojich právomocí nesmie porušovať iné všeobecne záväzné právne predpisy, t.j. ani zákon. Zákon o cestnej doprave ani zákon o dráhach nezabezpečujú exkluzívne právo pre existujúceho dopravcu v jednotlivom druhu mestskej verejnej dopravy výlučne poskytovať mestskú verejnú dopravu na území príslušného mesta i v ostatných druhoch dopravy, ale umožňujú tretím subjektom po splnení príslušných podmienok získať dopravnú licenciu a podnikať v zabezpečovaní prepravných potrieb obyvateľstva. V oblasti mestkej verejnej dopravy tak nie je vylúčená, a teda je potenciálne možná, pluralita subjektov poskytujúcich prepravné výkony, čím sa pre obyvateľov vytvára možnosť výberu dopravcu, pričom táto možnosť výberu bola samosprávnym krajom znížená.

Vyjadrenie účastníka konania

Dňa 21.04.2008 úrad v zmysle § 33 zákona adresoval samosprávnemu kraju výzvu pred vydaním rozhodnutia (ďalej len „výzva“). Vo svojom vyjadrení k výzve úradu uviedol samosprávny kraj nasledovné skutočnosti.

1) 	Samosprávny kraj poukazuje na skutočnosť, že údaj o začatí správneho konania č. 0085/ODOS/2007 09.11.2007 na strane 1 výzvy je v nesúlade s údajom 07.11. 2007 uvedeným na druhej strane výzvy.

	Úrad uvedenú skutočnosť berie na vedomie, námietka je však z hľadiska merita veci nepodstatnou, uvedenie nesprávneho údaja o začatí správneho konania č. 0085/ODOS/2007 na druhej strane výzvy je chybou v písaní. Samosprávnemu kraju bolo bezpečne známe, kedy k začatiu konania došlo, nakoľko k tejto skutočnosti v zmysle správneho poriadku dochádza ex lege doručením oznámenia o začatí správneho konania, ktoré nastalo riadnym doručením 09.11.2007.		
2) 	Samosprávny kraj ďalej namieta, že z predmetnej výzvy nie je známa skutočnosť, či úrad začal konať z vlastného podnetu, resp. z podnetu inej osoby, ako aj skutočnosť, či účastníkmi konania sú aj tretie osoby.
		
	Úrad v tejto súvislosti uvádza, že v zmysle zákona úrad začína konanie vždy z vlastného podnetu, a teda disponuje diskrečnou právomocou, čo do jeho začatia, pričom uvedené platí aj v prípade obdržania písomného oznámenia – podnetu – od tretej osoby, nakoľko v zmysle § 25 ods. 2 zákona  môže úrad začať konanie z vlastného podnetu aj na základe písomného oznámenia fyzickej osoby alebo právnickej osoby, ktorá nie je podnikateľom podľa zákona. O uvedenej skutočnosti úrad samosprávny kraj oboznámil už v oznámení o začatí konania uvedením, že úrad koná z vlastného podnetu podľa § 25 ods. 1 a 2 zákona. K druhej časti námietky úrad poukazuje na § 25 ods. 3 písm. e) zákona, podľa ktorého v prípade možného porušenia ustanovenia § 39 zákona je účastníkom konania výlučne príslušný orgán územnej samosprávy.

3)	 „V období od vydania prvostupňového rozhodnutia do jeho zmeny v odvolacom konaní nemohlo dôjsť k obmedzeniu voľnosti konania žiadateľa, nakoľko žiadateľ až do skončenia správneho konania nedisponoval možnosťou konať ako prevádzkovateľ dopravy na dráhe, úrad neprihliada na skutočnosť, že odvolanie má odkladný účinok a odvolateľom v konaní nebol len žiadateľ“.
„Určenie časovej doby, v ktorom malo podľa úradu dochádzať „k obmedzovaniu hospodárskej súťaže", ako aj jej preukázanie trpí absenciou relevantného dôkazu, nakoľko úrad sa nezoberal možnosťou, že prvostupňové rozhodnutie mohlo byť napadnuté ostatnými účastníkmi konania ani eventualitou, že príslušný správny orgán príslušný schvaľovať cestovné poriadky (Mesto Banská Bystrica) mohol nariadiť ich zmeny v prípade iných dopravcov - čo sa v skutočnosti aj stalo a už v začiatku konania Protimonopolným úradom táto situácia existovala“.

Podľa § 3 ods. 1 zákona, 	obmedzovanie súťaže je každé obmedzenie voľnosti konania podnikateľa na relevantnom trhu, najmä vylučovanie existujúcich alebo možných súťažných aktivít, skutočné alebo možné zníženie rozsahu konkurenčnej aktivity alebo skresľovanie konkurenčných. Úrad má, tak ako to uviedol v posúdení konania účastníka, za to, že k obmedzeniu voľnosti konania žiadateľa došlo vylúčením jeho možných súťažných aktivít, a to faktickým vylúčením z trhu na základe nutnosti odvolať sa proti nerealizovateľnej licencii. 

Úrad poukázal na to, akým spôsobom bola do zahájenia prevádzky žiadateľom obmedzená súťaž na trhu, a taktiež, že k obmedzeniu došlo v príčinnej súvislosti s konaním – rozhodnutím samosprávneho kraja. Tvrdenie, že žiadateľ nedisponoval až do rozhodnutia ministerstva možnosťou konať by bolo právne relevantné v prípade, ak by nemožnosť konania plynula z inej skutočnosti, napr. by došlo k odvolaniu sa účastníka z iných dôvodov ako z dôvodu existencie obmedzujúceho bodu 4. v licencii, a teda by rozhodnutie nebolo v čase vydania objektívne v nesúlade so zákonom. 
   	V tejto súvislosti podobne samosprávny kraj nemôže argumentovať skutočnosťou, že proti jeho rozhodnutiu sa mohli odvolať, aj sa odvolali, iní účastníci konania a odvolanie má odkladný účinok. Relevantnou je výlučne faktická nutnosť podania prípadného opravného prostriedku proti rozhodnutiu z pohľadu žiadateľa, keďže udelením nevykonateľnej licencie boli vylúčené jeho možné súťažné aktivity, a teda, ako už úrad uviedol, relevantnou je príčinná súvislosť medzi konaním samosprávneho kraja a obmedzením súťaže. Nebyť obmedzujúceho prvostupňového rozhodnutia samosprávneho kraja, žiadateľ mohol učiniť vstup na trh teoreticky už v relatívne krátkom čase po vydaní prvostupňového rozhodnutia. 
		 
4) 	„Úrad preskúmaval možné dopady bodu 4. prvostupňového rozhodnutia na činnosť žiadateľa, pričom vychádzal z fikcie jeho prípadnej platnosti, t.j. situáciu, ktorá v skutočnosti ani nenastala a už v čase začatia správneho konania vo veci možného porušenia § 39 zákona neexistovala“.

Úrad opätovne poukazuje na skutočnosť, že faktické obmedzujúce účinky rozhodnutia na žiadateľa nastali bez ohľadu na právoplatnosť a vykonateľnosť rozhodnutia v zmysle správneho poriadku.
  
5) 	„Nakoľko žiadateľ bol v dobe vydávania prvostupňového rozhodnutia jediným žiadateľom o udelenie licencie na prevádzkovanie dopravy na trolejbusovej dráhe a po jej vydaní je v Meste Banská Bystrica nemohlo dôjsť ani k obmedzeniu súťaže v predmetnom sektore“
„Nakoľko ide o dva druhy dopravy, nepreukázateľné je aj tvrdenie o zjavnej podpore konkurenčného dopravcu“.

	Úrad definoval relevantný trh ako trh poskytovania služby mestskej verejnej dopravy, ktorý zahrňuje popri trolejbusovej i autobusovú a električkovú dopravu, pričom v autobusovej doprave už v čase vydania prvostupňového rozhodnutia pôsobil konkurenčný podnikateľ - dopravca.
 
6) 	„K obmedzeniu súťaže vytvorením bariéry vstupu na trh mestskej verejnej dopravy v Banskej Bystrici taktiež nemohlo dôjsť, nakoľko žiadateľ na predmetnom trhu už pôsobil ako prevádzkovateľ autobusovej dopravy“.

	Uvedené tvrdenie úrad nepovažuje za relevantné, nakoľko nič nemení na skutočnosti, že došlo k vytvoreniu bariéry vstupu na trh pre záujemcu o poskytovanie služby v oblasti trolejbusovej mestskej verejnej dopravy.  

7) 	„Banskobystrický samosprávny kraj nie je príslušným správnym orgánom na vydávanie dopravných licencií a schvaľovanie cestovných poriadkov autobusových liniek mestskej verejnej doprav, týmto je príslušná obec, z uvedeného dôvodu žiadateľ disponoval možnosťou pôsobiť na zmenu svojho postavenia na predmetnom trhu“.
„Samosprávny kraj podľa príslušných ustanovení zákona č. 164/1996 Z. z. o dráhach a o zmene zákona č. 455/1991 Zb. o živnostenskom podnikaní (živnostenský zákon) v znení neskorších predpisov udeľuje a odníma licenciu, zákon o dráhach mu zároveň ukladá možnosť stanovenia ostatných podmienok; v súlade so zákonom č. 71/1967 Zb. o správnom konaní (správny poriadok) v znení neskorších predpisov musí samosprávny kraj prihliadať aj na záujmy ostatných účastníkov konania; z textu výzvy je zrejmé, že úrad nepožadoval, resp. žiadateľ úradu nepredložil, všetky potrebné listinné dôkazy zo spisu vo veci udelenia dopravnej licencie, ale len svoj názor na vec“.

	Uvedené tvrdenie nič nemení na skutočnosti, že samosprávny kraj vydal rozhodnutie objektívne v rozpore s § 39 zákona, pričom na účely zákona je významným samotné obmedzenie súťaže a nie okolnosti, za akých k tomuto porušeniu došlo. Úrad taktiež poukazuje na rozporuplnosť a účelovosť tvrdia samosprávneho kraja, keď samosprávny kraj samotný v bode 4 rozhodnutia o udelení licencie uviedol, že ním stanovené časové vedenie spojov malo byť rešpektované aj pri schvaľovaní cestovného poriadku mestom Banská Bystrica podľa § 21 ods. 6. zákona o dráhach. 

8) 	„Úrad poukazuje na nevykonateľnosť bodu 4. prvostupňovej licencie pričom táto situácia v skutočnosti ani nenastala a už pri začatí konania úradom neexistovala“.

Úrad sa s uvedenou námietkou dostatočne vysporiadal v bodoch 3 a 4 tejto časti rozhodnutia.

9) 	„Pokiaľ úrad pri svojom posudzovaní vychádzal len z určitej modelovej situácie, ku ktorej si vyžiadal stanovisko žiadateľa, poukazujeme na jej neúplnosť z dôvodu absencie vyjadrení tretích osôb, ktoré boli účastníkmi konania na udelenie licencie, ako aj na nedostatok iných alternatív predpokladaného riešenia „nevzniknutej" situácie“.

Úrad sa k reálnej nevykonateľnosti licencie vyjadril, zhodnotil ju a dostatočne preukázal v odôvodnení tohto rozhodnutia v časti analyzujúcej konanie účastníka tohto správneho konania. Úrad pritom nevychádzal len z určitej modelovej situácie predostrenej žiadateľom, ale za účelom komplexného posúdenia prvostupňovej licencie si listom 1193/PMÚSR/2007 vyžiadal od mesta Banská Bystrica kópiu cestovného poriadku mestskej autobusovej dopravy v Banskej Bystrici vykonávanú dopravcom Slovenská autobusová doprava Zvolen, akciová spoločnosť, ktorý bol platný v mesiacoch júl a august 2007, teda v čase, keď by k nim žiadateľ musel prihliadať v dôsledku stanovenia podmienky samosprávnym krajom v prvostupňovej licencii pri zostavovaní vlastného cestovného poriadku, pričom po ich posúdení dospel k záverom uvedeným v odôvodnení tohto rozhodnutia.

10) 	„Názor úradu, že tým v uvedenom období došlo k zjavnej podpore zvýhodňujúcej podnikateľa - Slovenská autobusová doprava Zvolen, akciová spoločnosť - nie je ničím podložený, nakoľko predmetný podnikateľ nevykonáva trolejbusovú dopravu a mestskú verejnú dopravu v Banskej Bystrici vykonáva na základe právoplatných dopravných licencií, schválených cestovných poriadkov a zmluvy o výkonoch vo verejnom záujme, ktorých vydávanie, schvaľovanie a uzatváranie nie je v kompetencii samosprávneho kraja, ale Mesta Banská Bystrica“.  

	Spôsob, akým došlo vydaním prvostupňového rozhodnutia samosprávneho kraja k zvýhodneniu existujúceho dopravcu na trhu, úrad dostatočne vyhodnotil v časti analyzujúcej konanie účastníka tohto správneho konania. Zároveň úrad opätovne uvádza, že rozhodnutím bola obmedzená súťaž na relevantnom trhu poskytovania služieb mestskej verejnej dopravy, na ktorom v čase vydania rozhodnutia samosprávneho kraja Slovenská autobusová doprava Zvolen, akciová spoločnosť už podnikala v autobusovej mestskej doprave.	Úrad zdôrazňuje, že samosprávny kraj mal možnosť vyvrátiť závery o faktickej nevykonateľnosti licencie v odpovedi na výzvu, pričom tak neučinil.

11) 	„Poukazujeme na nesúlad tvrdenia s Nariadením európskeho parlamentu a rady (ES) č. 1370/2007 z 23. októbra 2007 o službách vo verejnom záujme v železničnej a cestnej osobnej doprave, ktorým sa zrušujú nariadenia Rady (EHS) č. 1191/69 a (EHS) č. 1107/70, ako aj nesúlad so znením ustanovení § 14a ods. 2 a ods. 6 zákona č. 168/1996 Z. z. o cestnej doprave v znení neskorších predpisov“.

	Úradu nie je zrejmé, v čom konkrétne vidí samosprávny kraj nesúlad  tvrdenia úradu vo výzve o tom, že „zákon o cestnej doprave ani zákon o dráhach nezabezpečujú exkluzívne právo pre existujúceho dopravcu v jednotlivom druhu mestskej verejnej dopravy výlučne poskytovať mestskú verejnú dopravu na území príslušného mesta i v ostatných druhoch dopravy, ale umožňujú tretím subjektom po splnení príslušných podmienok získať príslušnú dopravnú licenciu a podnikať v zabezpečovaní prepravných potrieb obyvateľstva“ a uvedeného nariadenia Rady. Na tento účel úrad pripomína, že v zmysle čl. 1 predmetné nariadenie stanovuje len podmienky, za ktorých príslušné orgány pri ukladaní alebo zmluvnom uzatváraní záväzkov vyplývajúcich zo služieb vo verejnom záujme poskytujú poskytovateľom služieb vo verejnom záujme úhradu za vynaložené náklady a/alebo priznávajú výlučné práva výmenou za plnenie záväzkov vyplývajúcich zo služieb vo verejnom záujme. K priznaniu exkluzívnych práv nedochádza preto priamo zákonom o cestnej alebo dráhovej doprave, resp. citovaným nariadením Rady, ale výlučne fakultatívne po eventuálnom pristúpení k tomuto kroku zo strany kompetentného správneho orgánu, ktorý s dopravcom uzatvára predmetnú zmluvu o výkonoch vo verejnom záujme, a ktorým je podľa zákona o cestnej doprave v prípade autobusovej dopravy, resp. podľa zákona o dráhach v prípade trolejbusovej dopravy, výlučne obec, resp. mesto, nie samosprávny kraj.

K druhej námietke úrad uvádza, že samosprávny kraj opätovne bližšie nešpecifikuje dôvod, akým by § 14 ods. 2 a ods. 6 zákona č. 168/1996 Z. z. o cestnej doprave v znení neskorších predpisov opodstatňoval porušenie § 39 zákona samosprávnym krajom pri procesnom postupe podľa zákona o dráhach. 

12) 	„Toto konštatovanie je zároveň v hrubom rozpore s ustanovením § 2 ods. 2 zákona č. 136/2001 Z. z. o ochrane hospodárskej súťaže a o zmene a doplnení zákona Slovenskej národnej rady č. 347/1990 Zb. o organizácií ministerstiev a ostatných ústredných orgánov štátnej správy Slovenskej republiky v znení neskorších predpisov v znení neskorších predpisov, ktorý vylučuje z pôsobnosti zákona obmedzovanie súťaže zo strany podnikateľov, ktorí poskytujú služby vo verejnom záujme podľa osobitného predpisu..."

Úrad v tejto súvislosti poznamenáva, že § 2 ods. 2 zákona vylučuje z osobnej pôsobnosti úradu istú kategóriu podnikateľov poskytujúcich služby vo verejnom záujme pri ich činnostiach a netýka sa orgánov štátnej správy, resp. samosprávy pri výkone správy.  

13) 	„Exkluzívne právo na dopravnom trhu v Meste Banská Bystrica uzatvorením zmlúv o výkonoch vo verejnom záujme s dvomi dopravcami pritom poskytlo samotné Mesto Banská Bystrica a nie samosprávny kraj“.

Úrad nevidí dôvod, akým spôsobom by uvedené tvrdenie samosprávneho kraja odôvodňovalo porušenie § 39 zákona zo strany samosprávneho kraja, ako k tomu podľa názoru úradu došlo. 

Napriek irelevantnosti námietky samosprávneho kraja úrad pre úplnosť veci v tejto súvislosti dodáva, že disponuje v spise zmluvami uzatvorenými medzi mestom Banská Bystrica a obidvomi prevádzkovateľmi mestskej verejnej dopravy, pričom z ich textu nevyplýva výslovné zakotvenie akýchkoľvek exkluzívnych práv.

14) 	„Bránenie získaniu dopravnej licencie a podnikaniu v zabezpečovaní prepravných potrieb obyvateľstva nebolo nikde vo výzve dokázané“.

	Dôvodom konania nebolo „bránenie získaniu licencie“, ale obmedzenie súťaže samosprávnym krajom, ktoré úrad preukázal v predošlom.

15) 	„Opätovne poukazujeme na nedostatočne zistený skutkový stav, nakoľko „existujúci konkurenčný dopravca" nepôsobil v čase vydávania dopravnej licencie žiadateľovi v Meste Banská Bystrica ako výlučný poskytovateľ prepravných výkonov, ako poskytovateľ výkonov pôsobil v tej dobe aj samotný žiadateľ“.
	„Tvrdenie o „neexistencii efektívneho súťažného tlaku v dôsledku prítomnosti konkurenčného dopravcu na trhu" je s prihliadnutím na skutočnosti uvedené v predchádzajúcej odrážke taktiež nedostatočne zdôvodnené, opätovne pritom poukazujeme na fakt, že určenie podmienky na predmetnom trhu bolo v kompetencii iného orgánu a nie samosprávneho kraja“.
	„Taktiež, s prihliadnutím na vyjadrenie uvedené v bode 4., existencia efektívneho súťažného tlaku v oblasti poskytovania služieb mestskej verejnej dopravy v súčasnosti neexistuje a neexistoval ani v Meste Banská Bystrica; súťažný tlak sa môže vyskytovať maximálne v procese výberového konania dopravcu, tam tento jav patrí; taktiež žiadateľ bol jediným zvýhodneným dopravcom nakoľko už v správnom konaní disponoval s Mestom Banská Bystrica uzatvorenou zmluvou o výkonoch vo verejnom záujme na vykonávanie trolejbusovej doprav, podotýkame, že bez výberového konania“.

	Úrad zistil skutkový stav dostatočne na to, aby vyhodnotil prvostupňové rozhodnutie samosprávneho kraja ako obmedzenie súťaže na trhu poskytovania mestskej verejnej dopravy, obmedzenie súťaže úrad vyhodnocoval logicky vo vzťahu k existujúcemu konkurenčnému dopravcovi na trhu. Úrad opätovne poukazuje na skutočnosť, že hospodárska súťaž je proces rivality medzi podnikateľmi na relevantnom trhu, ktorý napomáha efektívnemu fungovaniu trhu, pričom v dôsledku absencie súťažného tlaku prestávajú byť podnikatelia nútení súťažiť medzi sebou o získanie zákazníkov ponukou najnižších cien, vyššou kvalitou svojich produktov a služieb, ako aj inováciami svojich produktov a služieb. Na neexistenciu súťažného tlaku počas obdobia troch mesiacov úrad v odôvodnení rozhodnutia poukázal dostatočným spôsobom. Taktiež, na rozdiel od názoru samosprávneho kraja, z pohľadu úradu postačuje, ak je na danom trhu súťaž objektívne možná, k čomu v súčasnosti, podľa názoru úradu, musí v istých podobách v podmienkach Banskej Bystrice zákonite dochádzať, keďže v meste poskytujú prepravné výkony konkurujúci si podnikatelia. Úrad uvedené napríklad demonštruje rozdielnou cenou cestovného obidvoch dopravcov v kategórií dôchodcov nad 60 rokov k 21. januáru 2008.

16) 	„Nakoľko úrad posudzoval prvostupňové rozhodnutie (najmä bod. 4), ktoré samostatne nikdy nenadobudlo právoplatnosť, ale stalo sa právoplatným nadobudnutím právoplatnosti druhostupňového rozhodnutia v zmenenej podobe, rozhodoval o veci, ktorá už v čase začiatku konania bola vyriešená“.

	Úrad sa s uvedenou námietkou už vysporiadal v bodoch 3. a 4 tejto časti rozhodnutia.

17)		„Pokiaľ úrad subsidiárne prihliadal na rozhodnutie druhostupňového orgánu a ním vykonanú zmenu bodu č. 4, musí taktiež prihliadať na skutočnosť, že predmetné rozhodnutie je v súčasnosti preskúmavané súdom“.
		„Vyhodnotenie úradu o porušení § 39 je v rozpore s nezávislosťou prvostupňového správneho orgánu v rozhodovacom procese podľa správneho poriadku; konštatujeme, že Protimonopolný úrad namiesto výsledku správneho konania hodnotí samotný jeho proces, pričom dospel k nesprávnemu záveru, že dodržaním procesných úkonov malo „údajne" dôjsť k obmedzeniu súťaže.“
	
	Úrad poznamenáva, že, v rozpore s tvrdením samosprávneho kraja, na rozhodnutie druhostupňového orgánu neprihliadal, ale ho výlučne konštatoval, s tým, že prvostupňové rozhodnutie považoval za obmedzenie súťaže výlučne z dôvodu porušenia § 39 zákona. Skutočnosť, že momentálne je rozhodnutie preskúmavané súdom, úrad berie na vedomie, avšak nič to nemení na skutočnosti, že samosprávny kraj vydaním rozhodnutia porušil § 39 zákona a obmedzil súťaž zablokovaním vstupu konkurenčného dopravcu na trh mestskej dopravy v Banskej Bystrici.

	Ochranou hospodárskej súťaže pred jej obmedzovaním a presadzovaním zákona je primárne poverený úrad. Právomoc úrad vo vzťahu k orgánu územnej samosprávy nastupuje podľa § 22 ods. 1 písm. c) objektívne momentom porušenia § 39 zákona, ktorým je obmedzenie súťaže pri prenesenom výkone štátnej správy. Nakoľko ochrana súťaže nie je v právomoci ministerstva ani súdu preskúmavajúceho rozhodnutie ministerstva, dôsledky rozhodnutia samosprávneho kraja na súťaž skúmať tieto štátne orgány pri preskúmavaní rozhodnutia samosprávneho kraja objektívne nemohli resp. nemôžu. 	Skutočnosť, že ministerstvo (napriek tomu, že v tomto prípade došlo k opačnej situácii), prípadne súd preskúmajúci rozhodnutie ministerstva, by mohli konštatovať prípadnú právomoc samosprávneho kraja istým spôsobom časovo regulovať rozsah dopravy v licenčnom konaní, pričom úrad túto prípadnú kompetenciu samosprávneho kraja nespochybnil, ešte neznamená, že spôsob výkonu takejto kompetencie a jeho dôsledky na hospodársku súťaž by nemohli byť (i opätovne) zhodnotené  a autoritatívne posúdené úradom, do ktorého kompetencie ochrana súťaže prináleží, ako porušujúce zákon. 

	Nakoľko by teda podľa súčasného právneho stavu rozhodnutie ministerstva v druhom stupni, prípadne rozhodnutie súdu, nemohli reflektovať prípadné dopady prvostupňového správneho aktu samosprávneho kraja na súťaž a zákon, ktorého presadzovaním je poverený úrad, je daná kompetencia úradu bez ohľadu na procesné štádium, v akom sa rozhodnutie nachádza. 

	K námietke zásahu do nezávislosti rozhodovania prvostupňového správneho orgánu – samosprávneho kraja - v rozhodovacom procese podľa správneho poriadku úrad konštatuje, že samosprávny kraj môže konať len v medziach ústavy a zákonov a pri výkone právomocí nesmie porušovať iné všeobecne právne záväzne predpisy, t.j. ani zákon. 

Uloženie pokuty

Podľa § 38 ods. 3 zákona úrad za porušenie zákazu podľa § 39 uloží orgánu štátnej správy, orgánu územnej samosprávy alebo orgánu záujmovej samosprávy pokutu do výšky 2 000 000 Sk.

Úrad ukladá podľa § 38 ods. 3 zákona samosprávnemu kraju pokutu vo výške 25 000 Sk (slovom dvadsaťpäť tisíc slovenských korún).

Podľa § 38 ods. 10 zákona úrad pri ukladaní pokuty posudzuje závažnosť a dĺžku trvania porušovania ustanovení tohto zákona.  Úrad pri posudzovaní závažnosti porušovania berie do úvahy jeho povahu, skutočný dopad na trh a tam, kde je to účelné, veľkosť relevantného trhu. 

Samosprávny kraj svojím konaním obmedzoval hospodársku súťaž v období od 03. 07.2007, kedy vydal rozhodnutie o vydaní licencie na prevádzkovanie dopravy na trolejbusovej dráhe do 28.09.2007, t. j. do dňa kedy ministerstvo vydalo druhostupňové rozhodnutie č. 116316/2007-2411/z. 41028, ktorým zmenilo rozhodnutie o licencii tak, že vypustilo z podmienok prevádzkovania dopravy na dráhe podmienky týkajúce sa rozsahu prevádzkovanej dopravy.

Jedná sa teda o porušenie zákona krátkodobého charakteru, ktorého dopad sa prejavil na lokálnom geografickom trhu vymedzenom územím Banskej Bystrice.

Úrad vzal do úvahy aj špecifickosť relevantného trhu z hľadiska možností rozvíjania konkurenčného prostredia, ktoré má, podľa názoru úradu, v súčasnosti skôr potenciálny, ako reálny charakter.

Vzhľadom na vyššie uvedené skutočnosti a vychádzajúc z citovaných ustanovení zákona úrad rozhodol tak, ako je uvedené vo výrokovej časti tohto rozhodnutia.
Poučenie:

	Podľa § 34 ods. 1 zákona v spojení s § 18 ods. 1 zákona č. 136/2001 Z. z. o ochrane hospodárskej súťaže a o zmene a doplnení zákona Slovenskej národnej rady č. 347/1990 Zb. o organizácii ministerstiev a ostatných ústredných orgánov štátnej správy Slovenskej republiky v znení neskorších predpisov v znení neskorších predpisov proti tomuto rozhodnutiu možno podať rozklad Rade Protimonopolného úradu Slovenskej republiky prostredníctvom odboru dohôd obmedzujúcich súťaž v lehote 15 dní odo dňa jeho doručenia. Podľa § 61 ods. 1 zákona č. 71/1967 Zb. o správnom konaní v znení neskorších predpisov včas podaný rozklad má odkladný účinok. Toto rozhodnutie je preskúmateľné súdom podľa § 247 Občianskeho súdneho poriadku po vyčerpaní riadnych opravných prostriedkov.

                                                                                    Ing. Ján Šufliarsky
                                                                 riaditeľ odboru dohôd obmedzujúcich súťaž

Rozhodnutie sa doručí :

Banskobystrický samosprávny kraj
Námestie SNP č. 23
974 01 Banská Bystrica