PROTIMONOPOLNÝ ÚRAD SLOVENSKEJ REPUBLIKY

  ROZHODNUTIE

Číslo:	2006/39/R/2/023	Bratislava 24.03.2006	

Rada Protimonopolného úradu Slovenskej republiky v  Bratislave, ako orgán príslušný na konanie podľa § 18 ods. 1 zákona č. 136/2001 Z.z. o ochrane hospodárskej súťaže a o zmene a doplnení zákona Slovenskej národnej rady č. 347/1990 Zb. o organizácii ministerstiev a ostatných ústredných orgánov štátnej správy Slovenskej republiky v znení neskorších predpisov  v znení neskorších predpisov, v konaní č. 0054/OZ/2005, na základe rozkladu podaného   Ministerstvom kultúry Slovenskej republiky rozhodla tak, že podľa § 59 ods. 2 zákona č. 71/1967 Zb. o správnom konaní (správny poriadok) v znení neskorších predpisov   

                                                     mení

v  rozhodnutí Protimonopolného úradu Slovenskej republiky, odboru zneužívania dominantného postavenia,  č. 2005/39/2/1/111 zo dňa 28.10.2005 výrok 1., ktorý znie :

1.  Ministerstvo kultúry Slovenskej republiky, Nám. SNP 33, 813 31 Bratislava  skreslilo hospodársku súťaž tým, že pri poskytovaní finančných prostriedkov zo štátneho rozpočtu vo forme príspevku pre rozpočtový rok 2005 Tlačovej agentúre Slovenskej republiky – Slovakia, Pribinova 23, 819 028 Bratislava umožnilo, aby táto financovala z poskytnutých finančných prostriedkov aj činnosti, ktoré sú poskytované v konkurenčnom prostredí, čím porušilo § 39 zákona č. 136/2001 Z.z. o ochrane hospodárskej súťaže a o zmene a doplnení zákona Slovenskej národnej rady č. 347/1990 Zb. o organizácii ministerstiev a ostatných ústredných orgánov štátnej správy Slovenskej republiky v znení neskorších predpisov v znení neskorších predpisov.

Odôvodnenie:

Protimonopolný úrad Slovenskej republiky, odbor zneužívania dominantného postavenia (ďalej len „úrad“) vydal dňa 28.10.2005 rozhodnutie č. 2005/39/2/1/111, ktorým rozhodol tak, že Ministerstvo kultúry Slovenskej republiky, Nám. SNP 33, 813 31 Bratislava konaním, spočívajúcim v tom, že pre rozpočtový rok 2005 nestanovilo pre Tlačovú agentúru Slovenskej republiky – Slovakia (ďalej len „TASR“), Pribinova 23, 819 028 Bratislava spôsob použitia finančných prostriedkov zo štátneho rozpočtu vopred, objektívnym a transparentným spôsobom, čím umožnilo, aby Tlačová agentúra Slovenskej republiky – Slovakia, Pribinova 23, 819 028 Bratislava financovala z týchto prostriedkov aj svoje aktivity, ktoré sú poskytované v konkurenčnom prostredí, obmedzilo súťaž a tým porušilo § 39 zákona č. 136/2001 Z. z. o ochrane hospodárskej súťaže a o zmene a doplnení zákona Slovenskej národnej rady č. 347/1990 Zb. o organizácii ministerstiev a ostatných ústredných orgánov štátnej správy Slovenskej republiky v znení neskorších predpisov v znení neskorších predpisov.

	Za uvedené konanie úrad uložil ministerstvu peňažnú pokutu vo výške 200 000,- Sk (slovom dvestotisíc slovenských  korún).

1. Námietky účastníka konania

	Proti vyššie uvedenému rozhodnutiu podalo Ministerstvo kultúry Slovenskej republiky (ďalej len „ministerstvo“) rozklad, ktorý bol doručený na úrad dňa 15.11.2005. V podanom rozklade uviedlo nasledovné :

1.	„Podľa rozhodnutia o porušení dospel odbor-napriek niektorým vyjadreniam oslovených subjektov - k záveru, že spravodajský servis TASR je zastupiteľný spravodajským servisom SITA..... K predmetnému uvádzame, že mutatis  mutandis platí pre vyjadrenia o neodôvodnenosti TASR, t.j. takéto konštatovanie nie je možné urobiť na základe niekoľkých vyjadrení.“
2.	„Finančný vzťah medzi ministerstvom a TASR nie je v roku 2005 určený zákonom č. 740/2004 Z.z. o štátnom rozpočte na rok 2005; zákon o štátnom rozpočte ustanovuje len celkový limit na výdavky kapitoly  ministerstva. Finančné prostriedky pre TASR boli do tohto limitu zahrnuté v rámci prípravy rozpočtu ministerstva tak isto, ako aj pre iné príspevkové organizácie ministerstva.“ Ministerstvo súčasne poukázalo na to, že príspevok pre TASR  rozpísalo v súlade so zákonom č. 523/2004 Z.z. o rozpočtových pravidlách verejnej správy a o zmene a doplnení niektorých zákonov. Skutočnosť, že neporušilo ustanovenia tohto zákona vyplýva podľa ministerstva aj z vyjadrenia Ministerstva financií SR v liste č. MF/27282/2005-421 zo dňa  10.11.2005.
3.	Ministerstvo uviedlo, že v spolupráci s TASR vypracovalo rozpis príspevku zo štátneho rozpočtu na úroveň jednotlivých redakcií, pričom prostriedky zo štátneho rozpočtu pokrývajú cca 50% nákladov piatich z deviatich redakcií TASR.
4.	Podľa ministerstva § 39 cit. :“postihuje len konania orgánu štátnej správy pri výkone štátnej správy, nie jej samotný výkon“ a opätovne poukazuje na nález Ústavného súdu SR sp.zn. PL ÚS 13/97 z 19. júna 1998. Ministerstvo ďalej uviedlo cit.: „TASR je príspevková  organizácia zriadená zákonom, t.j. organizácia zriadená na účely plnenia úloh štátu vo verejnom záujme, ktorá má aj zákonom explicitne určenú úlohu s nárokom na prostriedky zo štátneho rozpočtu; ministerstvo pritom nemá kompetenciu svojím rozhodnutím limitovať zákonom ustanovené úlohy, rovnako ňou nedisponuje ani Protimonopolný úrad Slovenskej republiky. Poskytnutie príspevku zákonom zriadenej príspevkovej organizácii je výkonom štátnej správy. Výkon štátnej správy nie je možné vykonávať v konkurenčnom prostredí, preto ním nie je možné ani porušiť hospodársku súťaž. Skutočnosť, že zákon č. 136/2001 Z.z. explicitne nevylučuje výkon štátnej správy spod svojej  aplikácie, je v tomto prípade irelevantná a vzhľadom na jej nedôvodnosť z hľadiska ústavnosti takáto úprava ani nie je možná.“
5.	„TASR  je zriadená zákonom, a preto činnosti (okrem podnikateľskej, ktorú v súčasnosti ani nevykonáva), ktoré vykonáva, sú činnosťami vo verejnom záujme, t.j. na činnosť TASR nie je možné aplikovať zákon č. 136/2001 Z.z., keďže prípadná aplikácia by znemožnila fakticky aj právne plnenie úloh spravodajskej agentúry. Na  činnosť TASR, ktorú vykonáva v rámci plnenia zákonom ustanovených úloh nie je možné aplikovať zákon č. 136/2001 Z.z., a preto ho následne nie je možné aplikovať ani na činnosť ministerstva ako zriaďovateľa TASR.“
6.	Ministerstvo poukazuje na nález Ústavného súdu SR č. PL. ÚS 2/04-48 z 31. marca 2005, v ktorom cit.: „..ústavný súd potvrdil legitímne postavenie TASR ako príspevkovej organizácie, ako aj jej činnosti a úlohy, na ktorých financovanie má legitímny nárok cez príspevok zo štátneho rozpočtu.“
7.	„V tomto prípade – keďže TASR má zákonom ustanovené úlohy - je aj ministerstvo limitované a príspevok TASR musí poskytnúť tak, aby na všetkých nákladoch činil „ideálny podiel“; záväzný ukazovateľ sa tak môže týkať len markantov (resp. účtov), ktoré sú rozhodujúce pre tvorbu rozpočtu  a investícií. Akákoľvek analytika neprerozdelí a vzhľadom na zákonnú povinnosť viesť jednotné účtovníctvo ani nemôže rozdeliť, resp. imanentne určiť použitie prostriedkov zo štátneho rozpočtu.“
8.	„Aplikovať prerozdelenie finančných prostriedkov na základe zatriedenia jednotlivých správ podľa toho, či sú alebo nie sú komerčne zaujímavé je nemožné...... Odbor si tak sám svojimi vyjadreniami v rozhodnutí protirečí, keď na jednej strane chce aby ministerstvo poskytlo TASR príspevok, ktorý je legálny a legitímny, a to na plnenie úloh ustanovených  zákonom, avšak  len na tie činnosti, ktoré sa nevykonávajú v konkurenčnom prostredí, t.j. na žiadne činnosti, keďže všetky činnosti TASR, ktoré vykonáva ako plnenie zákonom ustanovených úloh sa vykonávajú aj v konkurenčnom prostredí.“ 
9.	Ministerstvo poukazuje na to, že prvostupňový orgán nezdôvodnil,  prečo sa nestotožnil s názorom ministerstva, že financovať z verejných zdrojov len tie aktivity TASR, ktoré nie sú poskytované aj v súťažnom prostredí, by bolo v rozpore s Ústavou Slovenskej republiky, resp. zákonom č. 81/1992 Zb. Poukazuje súčasne aj na to, že prístup úradu vedie k absurdnému záveru, že cit.: „...zo štátneho rozpočtu nie je možné financovať starostlivosť o ľudí v postproduktívnom veku, keďže táto starostlivosť je taktiež predmetom obchodovania na trhu - zo strany štátu pritom ide o zabezpečenie práva na dôstojný život.“
10.	Za absurdné považuje účastník konania vyjadrenie úradu, že určenie jednotky výkonu umožňujúcej kvalifikovať výkon TASR (počet správ) nerieši netransparentnú situáciu a umožňuje to zvýhodnenie TASR na úkor SITA.
11.	Ministerstvo poukazuje na to, že úrad sa nevysporiadal s jeho námietkou, že počas konania úrad neuviedol ani jeden argument vychádzajúci z platnej právnej úpravy, ktorý by potvrdil, že zo štátneho rozpočtu nie je možné financovať niečo, čo je možné zabezpečiť na komerčnom základe, pričom  zdôvodnenie, že úrad konal na základe zákona č. 136/2001 Z.z. nepovažuje za postačujúce, keďže tento zákon neupravuje poskytovanie príspevku zo štátneho rozpočtu.
12.	„Odbor však neuvádza, na základe akého ustanovenia zákona č. 136/2001 Z.z. takáto povinnosť orgánu štátnej správy vyplýva. V § 2 zákona č. 136/2001 Z.z. je upravená vecná pôsobnosť zákona, pritom ani jedno z ustanovení citovaného paragrafu sa nedotýka priamo výkonu verejnej správy, t.j. zákon č. 136/2001 Z.z. sa nevzťahuje na samotný výkon štátnej správy, konkrétne v tomto prípade na poskytovanie príspevku príspevkovej organizácie, ktorá je zriadená zo zákona a zákonom má ustanovené aj úlohy, na plnenie ktorých dostáva príspevok; legitímnosť postavenia takejto organizácie pritom potvrdil v roku 2005 aj ústavný súd svojim nálezom. Ak by  sme aj súhlasili  s názorom, že akékoľvek konanie (t.j. aj výkon štátnej správy) môže mať vplyv na hospodársku súťaž, tak  vychádzajúc zo vzájomnej súvislosti jednotlivých noriem právneho poriadku a z prezumpcie  ústavnosti platného/účinného zákona je v rozpore so zákonom o hospodárskej súťaži  iba také konanie, ktoré je v rozpore so zákonom, na základe ktorého sa takéto konanie uskutočňuje.“
13.	Ministerstvo sa domnieva, že záver, že príspevky z verejných zdrojov majú potenciál na skresľovanie súťaže nemožno aplikovať na príspevkovú organizáciu zriadenú zákonom na plnenie zákonom ustanovených úloh, ktoré vychádzajú z potreby vytvorenia nástroja na garanciu práva slobodne vyhľadávať a šíriť informácie. Ďalej uvádza cit.: „...nie je možné dosahovať kladný hospodársky výsledok príspevkovej organizácie nesplnením úloh, obmedzením alebo zhoršovaním kvality služieb. Podľa § 26 ods. 1 zákona č. 523/2004 Z.z.  je TASR povinná  poskytovať svoje výkony odplatne a to v súlade so zákonom č. 18/1996 Z.z. o cenách v znení neskorších predpisov. Znamená to, že TASR sa nemôže správať konkurenčne, napr. vyberaním komerčne najzaujímavejších činností v agentúrnom spravodajstve, ani nemôže vytvárať pre svojich odberateľov lukratívnejšie  ponuky resp. zľavy, keďže by tým porušila rozpočtové pravidlá. Štát má vzhľadom na plnenie úloh TASR, nesporný záujem na zachovaní spravodajskej agentúry nezávislej od tlaku konkurenčného prostredia, ktoré je v Slovenskej republike deformované samotnou veľkosťou trhu a táto závislosť od dosahovania zisku spôsobuje nepriamu úmeru k nezávislosti slobody prejavu. Z povahy veci však nie je možné zasahovať do spravodajskej  činnosti TASR, a už vôbec nie finančnými nástrojmi. Na zachovanie nezávislosti agentúrneho spravodajstva preto ministerstvo vytvára primerané prostredie, ktoré agentúru chráni pred vplyvom  komerčného prostredia aj pred štátnym zásahom, čím umožňuje, aby TASR vytvárala také spravodajstvo, ktoré napĺňa informačné potreby verejnosti, a tým aj spravodajský archív, ktorý tvorí súčasť kultúrneho bohatstva Slovenskej republiky.“ 
14.	„To, že existencia a financovanie TASR nemôže mať vplyv na hospodársku súťaž na trhu spravodajstva, je determinované viacerými faktormi - SITA vznikla počas existencie TASR a vykonáva svoju činnosť paralelne, navyše prichádza na trh s produktmi, ktoré sú totožné so službami TASR. Sám odbor v odôvodnení rozhodnutia o porušení konštatuje, že SITA „dokáže sledovať technologický a technický vývoj a udržiavať si dobrú kvalitu“, čím potvrdzuje konštatáciu ministerstva, že postavenie TASR aj z hľadiska trhu nie je pre súťažiteľov  prekážkou.“
15.	Ministerstvo poukazuje na to, že príspevok TASR v súčasnosti predstavuje len 34,3 % z celkových nákladov, pričom by mal byť podľa rozpočtových  pravidiel minimálne 51% a že TASR v súčasnosti vykonáva len činnosti, ktorými plní zákonom ustanovené úlohy a nevykonáva podnikateľskú činnosť.
16.	Prvostupňový orgán podľa názoru ministerstva cit.: „prekročil svoju vecnú pôsobnosť, keďže nie je oprávnený určovať, na čo je a na čo nie je možné poskytnúť príspevok príspevkovej organizácii zriadenej zákonom, a už vôbec nie je oprávnený požadovať takéto protiprávne konanie od ministerstva.“
17.	„Počas celého správneho konania odbor neskúmal hospodárnosť  vynaložených prostriedkov TASR, len poukázal na neefektívnu alokáciu príjmov štátneho rozpočtu a neefektívne poskytovanie prostriedkov pre TASR, pričom uvedené môže konštatovať len následná finančná kontrola, prípadne kontrola Najvyššieho kontrolného úradu Slovenskej republiky.“
18.	Vo vyjadrení k výzve pred vydaním rozhodnutia ministerstvo uviedlo, že cit.: „poskytovanie príspevku zo štátneho rozpočtu príspevkovej organizácii upravené je, a to zákonom č. 81/1992 Zb. o Československej tlačovej kancelárii Slovenskej republiky, ktorý ustanovuje rozsah úloh a činností, na ktoré sa zo štátneho rozpočtu má prispievať ako aj zákonom č. 523/2004 Z.z. o rozpočtových pravidlách verejnej správy a o zmene a doplnení niektorých zákonov v znení neskorších predpisov.“
19.	Ministerstvo vo vyjadrení k výzve pred vydaním rozhodnutia poukazuje tiež na rozpornosť tvrdení Rady Protimonopolného úradu SR (ďalej len „Rada úradu“) vo výzve pred vydaním rozhodnutia a to, že na jednej strane Rada úradu uvádza, že z prvostupňového rozhodnutia nevyplýva požiadavka, aby ministerstvo svojimi rozhodnutiami limitovalo pre TASR zákonom ustanovené úlohy, avšak paradoxne podľa ministerstva Rada úradu súčasne uvádza, že všetky aktivity, ktoré TASR vykonáva, sú uskutočňované v konkurenčnom prostredí a je na ministerstve, aby v súlade s relevantnými právnymi predpismi prehodnotilo poskytovanie príspevku tak, aby nebol porušovaný zákon.

	Rada úradu podľa § 59 ods. 1 zákona č. 71/1967 Zb. o správnom konaní (správny poriadok) v znení neskorších predpisov preskúmala na základe podaného rozkladu rozkladom napadnuté rozhodnutie, konanie, ktoré mu predchádzalo a  spisový materiál s vecou súvisiaci a na základe toho dospela k nasledovným zisteniam a  záverom.

2. Aplikácia právnych predpisov

	Prvostupňový orgán správne aplikoval hmotnoprávne aj procesnoprávne ustanovenia zákona č. 136/2001 Z.z. o ochrane hospodárskej súťaže a o zmene a doplnení zákona Slovenskej národnej rady č. 347/1990 Zb. o organizácii ministerstiev a ostatných ústredných orgánov štátnej správy Slovenskej republiky v znení neskorších predpisov v znení neskorších predpisov (ďalej len „zákon alebo zákon o ochrane hospodárskej súťaže“) a správneho poriadku. Prvostupňový orgán správne zohľadnil pri aplikácii zákona aj princíp zákazu priamej retroaktivity a posudzoval v konaní iba rok 2005, keďže k rozpisu finančných prostriedkov pre TASR  na rozpočtový rok 2004 došlo ešte pred účinnosťou zákona č. 204/2004 Z.z., ktorý priniesol zmenu v tom, že je možné viesť správne konanie aj voči štátnemu orgánu.

3. Účastník konania

	Ministerstvo je podľa §18 ods. 1 zákona č. 575/2001 Z.z. o organizácii činnosti vlády a organizácii ústrednej štátnej správy v znení neskorších predpisov (ďalej len „zákon č. 575/2001 Z.z.“) ústredným orgánom štátnej správy. Ustanovenie § 2 zákona ustanovuje, že zákon sa vzťahuje na orgány štátnej správy pri výkone štátnej správy.

	Štátna správa je samostatný druh činnosti štátu, ktorý má štátnomocenský charakter a uskutočňuje sa metódami a formami vlastnými pre tento druh aktivity. Štátna správa má výkonný a nariaďovací charakter a uskutočňuje sa v mene štátu  aj s pomocou donucovacej moci.

	Podľa § 35 ods. 1 zákona č. 575/2001 Z.z. ministerstvá a ostatné ústredné orgány štátnej správy sa podieľajú na tvorbe jednotnej štátnej politiky v jednotlivých oblastiach, uskutočňujú túto politiku, vykonávajú v rozsahu svojej pôsobnosti štátnu správu a plnia ďalšie úlohy ustanovené v ústavných zákonoch, zákonoch a iných všeobecne záväzných právnych predpisoch.

	Rozpis použitia finančných prostriedkov zo štátneho rozpočtu ministerstvom pre TASR výkonom štátnej správy nepochybne je. Ministerstvo rozpis uskutočňuje na základe zákona č. 523/2004 Z.z. o rozpočtových pravidlách verejnej správy a o zmene a doplnení niektorých zákonov.

	Rada úradu sa nestotožnila s názorom prezentovaným ministerstvom v rozklade, že aplikovaný § 39 zákona  sa vzťahuje len na konania orgánu štátnej správy pri výkone štátnej správy a nie na jej samotný výkon, pričom výkon štátnej správy nie  je možné vykonávať v konkurenčnom prostredí, a preto ním nie je možné ani porušiť hospodársku súťaž.

	Zákon sa vzťahuje na orgány štátnej správy, ktorým je aj ministerstvo, pri výkone štátnej správy. Podľa § 39 zákona orgány štátnej správy pri výkone štátnej správy nesmú zjavnou podporou, zvýhodňujúcou určitého podnikateľa, alebo iným spôsobom obmedzovať súťaž.

	Výkonom štátnej správy môže dôjsť k neželaným zásahom do hospodárskej súťaže. Je práve úlohou úradu takéto zásahy eliminovať, na čo slúži § 39 zákona.

	Ustanovenie § 39 zákona, ktoré upravuje iné formy nedovoleného obmedzovania súťaže jednoznačne zakazuje, aby orgán štátnej správy v rámci výkonu štátnej správy, t.j. samotným výkonom štátnej správy obmedzoval súťaž.

    Členenie, ktoré uviedlo ministerstvo v rozklade, v súvislosti s výkladom ustanovenia § 39 zákona v slovách „pri výkone štátnej správy“, na konania pri výkone štátnej správy a samotný výkon štátnej správy nie je akceptovateľné ani z hľadiska jazykovo-gramatického ani  logického výkladu zákona.

	Rada úradu sa nestotožňuje s názorom ministerstva o nemožnosti aplikovať zákon na TASR, a následne ani na ministerstvo, čo ministerstvo odôvodňuje tým, že TASR vykonáva činnosti vo verejnom záujme.

	Predmetom posúdenia v tomto konaní nie je konanie TASR, ale konanie ministerstva.

    TASR je podnikateľ podľa § 2 ods. 1 písm. a) v spojení  s  § 3 ods. 2 zákona. TASR je právnickou osobou, ktorej činnosti a konania súvisia, alebo môžu súvisieť so súťažou, pričom nie je v zmysle zákona rozhodujúce, či sú činnosti a konania TASR zamerané na dosahovanie zisku (viď aj  rozhodnutie predsedníčky Protimonopolného úradu SR č. 2003/DZ/P/2/052 zo dňa 24.03.2003, ktorým zmenila rozhodnutie Protimonopolného úradu SR, odboru zneužívania dominantného postavenia č. 2002/DZ/2/1/147 zo dňa 23.07.2002). Podnikateľ TASR sa aj správa ako podnikateľ, keď napr. v liste č. 2286-OGR/2005/132 zo dňa 17.10.2005 žiadal, aby prehľad o ním dodávaných servisoch a cenových reláciách, predložený úradu, bol považovaný za obchodné tajomstvo v zmysle § 17 Obchodného zákonníka.

	TASR, ani iný podnikateľ, nie je vylúčený z osobnej pôsobnosti zákona. Za podmienok stanovených zákonom sú z vecnej  pôsobnosti zákona vylúčené iba určité činnosti, resp. konania podnikateľov ( § 2 ods. 2 zákona).

	Ustanovenie § 2 ods. 2 zákona by úrad aplikoval v prípade, ak by bolo posudzované určité konanie TASR ako podnikateľa, pričom by bolo potrebné zistiť, či jeho konanie, ktoré obmedzuje súťaž, ako jediné umožňuje fakticky alebo právne splniť úlohy, ktoré sú mu zverené zákonom.

	 Prvostupňový orgán správne určil ministerstvo ako účastníka konania, na ktoré sa ako na ústredný orgán štátnej správy pri výkone štátnej správy vzťahuje osobná pôsobnosť zákona. 

4. Posudzované konanie ministerstva

           Rada úradu sa stotožňuje so záverom úradu, že pre účely tohto konania nie je potrebné definovať jednotlivé relevantné trhy existujúce v oblasti poskytovania slovného a obrazového spravodajstva. Uvedené by umožnilo identifikovať prípadných ďalších konkurentov TASR v jednotlivých segmentoch poskytovaného spravodajstva, v tomto prípade to však nie je nevyhnutné a nemalo by to za následok ani  iné vecné posúdenie. V tomto konaní je nesporné, že agentúra SITA je aktívna na trhu poskytovania slovného a obrazového spravodajstva. Ako vyplynulo z vykonaného dokazovania, jej servis považuje väčšina oslovených subjektov za rovnocenný, alebo dokonca v niektorých prípadoch odberatelia preferujú spravodajský servis agentúry SITA  pred servisom poskytovaným agentúrou  TASR. Poskytovanie slovného a obrazového spravodajstva TASR je teda zastupiteľné slovným a obrazovým spravodajstvom agentúry SITA.

	Pokiaľ ide o námietku ministerstva, že úrad k takémuto záveru dospel iba na základe niekoľkých vyjadrení, je treba uviesť, že úrad oslovil všetky televízie s celoštátnou pôsobnosťou a ich vyjadrenia vyhodnotil. Úrad zdôvodnil svoj postup  tým, že ich možno považovať za najvýznamnejších odberateľov tlačových agentúr. Rada úradu dopĺňa, že ide o médium, ktoré možno považovať za spôsobilé osloviť najväčší počet adresátov. Pre účely tohto konania, teda pre zistenie, či existujúci spôsob financovania nepredstavuje neodôvodnenú výhodu pre podnikateľa TASR voči konkurencii, v tomto prípade voči SITA, je postačujúce, ak úrad uvedené zisťoval iba pre  oblasť poskytovania slovného a obrazového spravodajstva televíziám s celoštátnou pôsobnosťou. Zistenie, že pre určitú významnú skupinu zákazníkov, akým televízie s celoštátnou pôsobnosťou sú, je spravodajstvo agentúry SITA zastupiteľné so spravodajstvom agentúry TASR znamená, že minimálne pri poskytovaní služby slovného a obrazového spravodajstva televíziám s celoštátnou pôsobnosťou  si tieto dve agentúry konkurujú. Neodôvodnené zásahy  zo strany štátu formou financovania aktivít jedného z konkurentov z verejných zdrojov majú potom za následok skresľovanie konkurenčných podmienok a tým deformáciu súťaže, v tomto prípade znevýhodnenie agentúry SITA v boji o zákazníka,  napr. o televízie s celoštátnou pôsobnosťou.

	To, že agentúru SITA možno považovať za konkurenta TASR nakoniec potvrdilo aj samotné ministerstvo, keď uviedlo, že cit.: “všetky činnosti TASR je pritom možné vykonávať v konkurenčnom prostredí.“

	Prvostupňový orgán analyzoval vo svojom rozhodnutí platnú právnu úpravu, na základe ktorej ministerstvo realizuje financovanie TASR. Úrad sa obrátil so žiadosťou o stanovisko aj na Ministerstvo financií SR.

	V liste Ministerstva financií SR č. MF/27282/2005-421 zo dňa 10.11.2005  sa uvádza, že cit.: „Vychádzajúc z predloženého Rozpisu príspevku na rok 2005 a Súboru hlavných činností a úloh na rok 2005 Ministerstvo kultúry SR postupovalo v súlade § 9 ods. 4 písm. f) zákona o rozpočtových pravidlách verejnej správy a naplnilo zákonnú povinnosť rozpísať schválené záväzné ukazovatele kapitoly Ministerstva kultúry SR pre TASR v rozsahu ustanovenom zákonom o rozpočtových pravidlách verejnej správy a zákonom o štátnom rozpočte na rok 2005, ako aj určiť súhrn úloh a činností, ktoré má TASR v súlade s predmetom svojej činnosti ustanovenom zákonom č. 81/1992 Zb. v príslušnom rozpočtovom roku zabezpečiť a ktorý tvorí súčasť rozpisu pre TASR.“

	V prvom rade je v tejto súvislosti potrebné zdôrazniť, že úradu, a následne ani Rade úradu, neprislúcha posudzovať, či financovanie TASR vykonalo ministerstvo v súlade so zákonom č. 523/2004 Z.z. o rozpočtových pravidlách verejnej správy a o zmene a doplnení niektorých zákonov a preto Rada úradu ani nijako nespochybňuje stanovisko Ministerstva financií SR. Cieľom tohto konania rovnako tak nie je ani  hodnotenie hospodárnosti využitia pridelených finančných prostriedkov, ako sa toho dožaduje v rozklade ministerstvo. Cieľom tohto konania je, aby sa zákon č. 523/2004 Z.z. aplikoval spôsobom, ktorý nedeformuje súťaž a ktorý je teda v súlade so zákonom o ochrane hospodárskej súťaže.

	Ministerstvo financií SR v stanovisku zároveň uvádza že, cit. „...podmienky poskytnutia a použitia prostriedkov zo štátneho rozpočtu na činnosť TASR určuje poskytovateľ prostriedkov, t.j. Ministerstvo kultúry SR, ktoré je súčasne vo vzťahu k TASR jeho zriaďovateľom.“

	Príspevková organizácia hospodári podľa svojho rozpočtu nákladov, výnosov a výsledku hospodárenia. Jej rozpočet zahŕňa aj príspevok z rozpočtu zriaďovateľa, prostriedky vlastných finančných fondov, prostriedky prijaté od iných subjektov (§ 24 zákona č. 523/2004 Z.z.).

	Konkrétnu výšku finančných prostriedkov - príspevku pre TASR pre rozpočtový rok 2005, ako aj  spôsob ich použitia, určilo ministerstvo.

	Úrad v prvostupňovom konaní dospel k záveru, že existujúci spôsob financovania TASR umožnil, aby TASR príspevok zo štátneho rozpočtu použila aj na aktivity poskytované v konkurenčnom prostredí.

Ministerstvo namietalo, že vypracovalo v spolupráci s TASR rozpis príspevku zo štátneho rozpočtu až na úroveň jednotlivých redakcií, pričom prostriedky zo štátneho rozpočtu pokrývajú cca 50% nákladov piatich z deviatich redakcií TASR.

Rada úradu uvádza, že upravený rozpis príspevku zo štátneho rozpočtu predložilo ministerstvo úradu až listom zo 4.10.2005, teda takmer na konci rozpočtového roka, čo môže byť zohľadnené iba ako snaha vzniknutý súťažný problém riešiť.

Rada úradu sa stotožňuje s konštatovaním úradu, že postup ministerstva spočívajúci v úprave rozpisu príspevku neodstránil identifikovaný súťažný problém, pretože rozpis príspevku až na úroveň jednotlivých redakcií neodstránil deformáciu súťaže, keďže ministerstvo nezabránilo tomu, aby TASR mohla použiť poskytnuté prostriedky aj na aktivity poskytované v konkurenčnom prostredí.

Na základe pôvodného rozpisu príspevku, ktorý urobilo ministerstvo  listom zo dňa 26.01.2005 bol príspevok zo štátneho rozpočtu pre TASR určený pre domáci, ekonomický, medzinárodný, exportný, obrazový a zvukový servis, regionálne spravodajstvo a dokumentačné databázy, t.j. pre všetky redakcie.

Ministerstvo počas celého konania namietalo, že rozdelenie aktivít TASR na také, ktoré sú poskytované v konkurenčnom prostredí a ktoré nie, nie je možné, pričom k tomu nepodalo akceptovateľné objektívne zdôvodnenie. Na druhej strane však uviedlo, že všetky aktivity TASR sú uskutočňované v konkurenčnom prostredí. V  rozklade v tejto súvislosti uviedlo aj to, že cit.: „štát má vzhľadom na plnenie úloh TASR, nesporný záujem  na  zachovaní spravodajskej agentúry nezávislej od tlaku konkurenčného prostredia, ktoré je v Slovenskej republike deformované samotnou veľkosťou trhu a táto závislosť od dosahovania zisku spôsobuje nepriamu úmeru k nezávislosti slobody prejavu...“ Z tohto vyjadrenia ministerstva  možno vyvodiť  skôr  úmyselný nezáujem situáciu deformácie súťaže skutočne riešiť, keďže deklarovaným cieľom ministerstva je ochrana TASR pred konkurenčným tlakom.

Úrad sa v prvostupňovom rozhodnutí s touto námietkou ministerstva však dostatočne vysporiadal a Rada úradu sa s jeho závermi stotožňuje. Na trhu poskytovania slovného a obrazového spravodajstva pôsobí okrem TASR, ako už bolo uvedené, aj podnikateľ SITA, je to teda  konkurenčné prostredie minimálne s dvoma hráčmi. Postup ministerstva umožnil, že TASR obdržala a následne použila finančné prostriedky zo štátneho rozpočtu aj na činnosti, ako napr. domáci a ekonomický servis, ktoré poskytuje aj podnikateľ SITA, čím  sa podnikateľ SITA dostal do konkurenčnej nevýhody, keďže si na rozdiel od TASR musel vykryť všetky náklady na tieto činnosti z vlastných zdrojov. Rada úradu sa stotožňuje s hodnotením dopadov konania ministerstva na trhu poskytovania slovného a obrazového spravodajstva vykonaného úradom. 

Rada úradu zastáva rovnaký právny názor ako úrad v prvostupňovom rozhodnutí a to, že určenie jednotky výkonu, resp. určenie počtu správ, ktoré mal TASR v určenom období vyprodukovať, nerieši súťažný problém, aby poskytnuté finančné prostriedky zo štátneho rozpočtu neboli použité aj na činnosti poskytované v konkurenčnom prostredí, teda aj na aktivity poskytované aj podnikateľom SITA.

Rada úradu nesúhlasí s názorom ministerstva, podľa ktorého nie je možné na príspevkovú organizáciu zriadenú zákonom na plnenie zákonom ustanovených úloh aplikovať záver úradu, že príspevky z verejných zdrojov majú potenciál na skresľovanie súťaže. TASR je príspevková organizácia, ktorá je súčasne subjektom vykonávajúcim činnosti v konkurenčnom prostredí, čo nespochybňuje ani samotné ministerstvo. TASR je podnikateľom podľa zákona o ochrane hospodárskej súťaže (viď. rozhodnutie  úradu č. 2003/DZ/P/2/052 zo dňa 24.03.2003) rovnako ako je ním aj SITA, pričom ministerstvo v zmysle § 39 zákona nemôže zvýhodňovať jedného podnikateľa na úkor iného.

K námietke uvedenej pod bodom 14. Rada úradu uvádza, že preskúmavané rozhodnutie úradu nemá nijakú súvislosť s odplatnosťou výkonov TASR. Rovnako tak sa ním nepožaduje, aby TASR neplnia svoje úlohy, zhoršovala alebo obmedzovala kvalitu svojich služieb. Rozhodnutím sa nerozhoduje o právach a povinnostiach TASR, a preto nemôže ovplyvňovať  jeho cenotvorbu.

Tvrdenie ministerstva, že TASR sa nemôže správať úplne konkurenčne, napr. vyberaním komerčne najzaujímavejších činností v agentúrnom spravodajstve, Rada úradu nespochybňuje. TASR však poskytuje aj spravodajstvo, po ktorom existuje prirodzený dopyt, je komerčne zaujímavé a  poskytuje ho aj podnikateľ SITA. Nie je preto dôvodné, aby si podnikateľ TASR náklady na takéto spravodajstvo uhrádzal aj z verejných zdrojov. Rada úradu však nespochybňuje, že spravodajstvo, resp. aktivity, ktoré je podnikateľ TASR povinný zabezpečovať a ktoré nie sú poskytované v konkurenčnom prostredí, môžu byť kryté aj prostriedkami zo štátneho rozpočtu. 

K námietke ministerstva pod bodom 14., že existujúci spôsob financovania TASR  nemá dopad na hospodársku súťaž, čo preukazuje aj schopnosť podnikateľa SITA presadiť sa na trhu slovného a obrazového spravodajstva je potrebné uviesť v prvom rade to, že podnikateľ SITA, ako vyplýva z jeho podnetu, sa cíti poškodený a znevýhodnený v porovnaní s podnikateľom TASR, čo ho viedlo k tomu, že sa obrátil so svojím podaním na úrad. V rámci konania podnikateľ SITA uviedol, že k zavedeniu produktov, ako napr. regionálny servis, fotoservis nepristúpil už skôr výlučne z obavy o návratnosť investície, keďže v týchto segmentoch pôsobí aj TASR za ceny, ktoré podľa podnikateľa SITA nepokrývajú náklady TASR. Rozhodujúce však v tejto súvislosti je to, čo uviedol aj úrad v prvostupňovom rozhodnutí, že predpokladom, aby bola agentúra SITA za súčasnej situácie konkurencieschopná je nevyhnutnosť byť efektívnejšia ako TASR, čo predstavuje výrobu rovnakého produktu s nižšími nákladmi. Napriek tomu, že SITA je momentálne konkurencieschopná, súčasný systém financovania TASR môže pre ňu vytvárať prekážky napr. v inovácii produktov a ich uvádzaní na trh. Z dlhodobého hľadiska pritom nie je zaručené ani pravdepodobné, že SITA bude schopná aj naďalej sledovať  technologický vývoj a technický pokrok ako by tomu bolo v prípade, keby nebola v konkurenčnej nevýhode voči TASR. Uvedené je jednoznačne na úkor konečného spotrebiteľa, ktorý by z dlhodobého hľadiska mohol profitovať z konkurenčného boja medzi podnikateľmi v podobe produktov vysokej kvality za nízke ceny, ako aj  z inovácií v podobe nových produktov ako ďalšieho výsledku konkurenčného boja o zákazníka.

Súčasná situácia na trhu slovného a obrazového spravodajstva odráža umelú deformáciu súťaže spôsobenú netransparentným a neobjektívnym financovaním TASR, ktorá nie je nútená správať sa konkurenčne.

Rada úradu musí zamietnuť aj námietku ministerstva, že príspevok pre TASR musí poskytnúť tak, aby na všetkých nákladoch činil „ideálny podiel“ a záväzný ukazovateľ sa tak môže týkať len markantov (resp. účtov), ktoré sú rozhodujúce pre tvorbu rozpočtu a investícií. Úlohou štátu v žiadnom prípade nemôže byť krytie všetkých nákladov v ideálnom podiele tak, ako to uvádza ministerstvo. Takéto tvrdenie ministerstva nemá nijaké právne ani ekonomické zdôvodnenie.

Rada úradu závery úradu v prvostupňovom rozhodnutí nepovažuje za odporujúce ustanoveniam zákona č. 81/1992 Zb. Zákon č. 81/1992 Zb. ustanovuje, iba že TASR je príspevková organizácia, ktorá je zapojená finančnými vzťahmi na štátny rozpočet prostredníctvom rozpočtovej kapitoly ministerstva, vymedzuje predmet jej činnosti a postavenie generálneho riaditeľa. Napriek tomu, že Rada úradu nie je kompetentná na posúdenie súladu s Ústavou SR, konštatuje, že požiadavku financovania príspevkovej organizácie TASR spôsobom nenarúšajúcim súťaž nepovažuje za protiústavnú.

Rada úradu sa stotožňuje s úradom, ktorý v prvostupňovom rozhodnutí uviedol, že predmetom tohto konania  je posúdenie konania ministerstva, ktoré nie je priamo stanovené zákonom, ale ide o tú časť jeho kompetencie, v rámci ktorej má voľnosť úvahy ako bude pri určovaní stanovovania podmienok pre použitie finančných prostriedkov zo štátneho rozpočtu pre TASR postupovať. Výšku finančných prostriedkov určených pre TASR, ako ani spôsob ich použitia, nestanovuje ani zákon č. 81/1992 Zb. ani rozpočtové pravidlá a je preto na úvahe ministerstva. V rámci tejto úvahy je však ministerstvo povinné rešpektovať  zákon o ochrane hospodárskej súťaže a  prideľovať finančné prostriedky tak, aby nedochádzalo k skresľovaniu súťažných podmienok. Je nesporné, čo tvrdí ministerstvo, že zákon o ochrane hospodárskej súťaže neupravuje poskytovanie príspevku zo štátneho rozpočtu. Pri takom výklade zákona ako podáva ministerstvo by sa však zákon o ochrane hospodárskej súťaže nemohol aplikovať na žiadnu oblasť, keďže ani jednu z nich priamo neupravuje. Zákon zabezpečuje, aby pre všetkých účastníkov na trhu  existovali „rovnaké pravidlá hry“ a súťažné pravidlá sa rovnako aplikujú na všetky oblasti hospodárskeho života s výnimkami, ktoré pripúšťa zákon.

	K námietke ministerstva pod bodom 12 Rada úradu opätovne uvádza, že konanie voči ministerstvu má oporu v § 39 zákona.
 
	Ministerstvo v námietke pod bodom 9. uvádza, že „absurdnosť“ záverov úradu, je možné porovnať s tvrdením, že zo štátneho rozpočtu nie je možné financovať starostlivosť o ľudí v postproduktívnom veku, keďže táto starostlivosť je taktiež predmetom obchodovania na trhu, pričom zo strany štátu  ide o zabezpečenie práva na dôstojný život. Rada úradu sa domnieva, že záväzky štátu v rámci sociálno-poistných systémov predstavujú oblasť, v rámci ktorej štát plní svoje sociálne funkcie a ktorá nijako nesúvisí a nie je ani porovnateľná s predmetom tohto konania. Pokiaľ má však ministerstvo na mysli  podnikateľskú činnosť v oblasti starostlivosti o ľudí v postproduktívnom veku, na podnikateľov pôsobiacich v tejto oblasti, vykonávajúcich ekonomické aktivity, sa rovnako vzťahujú súťažné pravidlá. To, či je niekto podnikateľom, je potrebné určovať v súlade s definíciou podnikateľa danou zákonom. Rovnako by sa súťažné pravidlá aplikovali aj na orgán štátnej správy, ktorý by v rozpore s § 39 zákona zvýhodňoval niektorého z takýchto podnikateľov na úkor ostatných a tým skresľoval hospodársku súťaž.

Tvrdenie ministerstva, že v rozpore so zákonom o ochrane hospodárskej súťaže je iba také konanie, ktoré je v rozpore so zákonom, na základe ktorého sa takéto konanie uskutočňuje, je neakceptovateľné. Podnikatelia napr. medzi sebou uzatvárajú rôzne zmluvy na základe Obchodného zákonníka. Pri výklade, aký podáva ministerstvo, by tieto zmluvy, pokiaľ sú v súlade s Obchodným zákonníkom (na základe ktorého boli uzavreté), nemohli byť v rozpore so zákonom o ochrane hospodárskej súťaže. V skutočnosti však nezriedka takéto zmluvy odporujú súťažným pravidlám. Iný prípad je, ak určité konanie priamo ukladá určitý zákon, takéto konanie nemôže byť potom v rozpore s iným zákonom ani zákonom o ochrane hospodárskej súťaže. V tomto prípade, ako je vysvetlené v inej časti tohto  odôvodnenia, sa však posudzuje konanie ministerstva, ktoré nie je priamo regulované zákonom. Uvedené potvrdzuje aj skutočnosť, že percentuálnu výšku príspevku (34,3% z celkových nákladov), ako aj redakcie, ktorým bude poskytnutý, určilo autonómne ministerstvo.

	 Úlohou úradu a ani Rady úradu v tomto konaní nie určiť presný postup, resp. špecifikovať konkrétny spôsob ako odstrániť závadný stav, ale identifikovať a eliminovať  súťažný problém.

Rada úradu sa preto stotožňuje so záverom úradu, že ministerstvo musí prehodnotiť spôsob financovania TASR tak, aby nenarúšal súťaž. Je na ministerstve, aby vyselektovalo z aktivít vykonávaných podnikateľom TASR, ktoré nie sú uskutočňované v konkurenčnom prostredí. Do budúcna je žiadúce, aby ministerstvo výšku finančných prostriedkov určovalo vždy vopred, objektívnym a transparentným spôsobom.

Pokiaľ ide o ústavné nálezy, na ktoré ministerstvo opakovane poukazuje, Rada úradu sa stotožňuje so záverom a zdôvodnením prvostupňového orgánu v tejto súvislosti.

5. Zmena rozhodnutia

	Rada úradu zmenila výrok rozhodnutia z dôvodu, že je správnejšie uviesť vo výroku popis skutku, ktorý sa stal, a ktorý je v rozpore so zákonom, ako uvádzať, čo adresát výroku mal urobiť a neurobil.

6. Pokuta

	Rada úradu považuje zdôvodnenie pokuty v prvostupňovom rozhodnutí za dostatočné a uloženú výšku pokuty považuje za primeranú  posudzovanému konaniu s prihliadnutím na skutočnosti, ktoré bral do úvahy aj prvostupňový orgán.

	Vzhľadom na vyššie uvedené, rozhodla Rada úradu na svojom zasadnutí dňa 24.03.2006 tak, ako je uvedené vo výroku tohto rozhodnutia.

Poučenie: 

Proti tomuto rozhodnutiu sa podľa § 61 ods. 2 zákona č. 71/1967 Zb. o správnom konaní (správny poriadok) v znení neskorších predpisov nemožno odvolať. Proti tomuto rozhodnutiu možno podať žalobu podľa § 247 Občianskeho súdneho poriadku na Krajský súd v Bratislave do dvoch mesiacov od jeho doručenia.  

                                 

                                                          Danica Paroulková 
                                                               predsedníčka  
                                 Rady Protimonopolného úradu Slovenskej republiky

	

Rozhodnutie sa doručí:

1.	Ministerstvo kultúry Slovenskej republiky, Nám. SNP 33, 813 31 Bratislava
2.	Protimonopolný úrad SR, odbor zneužívania dominantného postavenia