PROTIMONOPOLNÝ ÚRAD SLOVENSKEJ REPUBLIKY

ROZHODNUTIE

Číslo:	2014/SP/2/2/026	Bratislava 12. septembra 2014	

	Rada Protimonopolného úradu Slovenskej republiky v Bratislave, ako orgán príslušný na konanie podľa § 18 ods. 1 zákona č. 136/2001 Z. z. o ochrane hospodárskej súťaže a o zmene a doplnení zákona Slovenskej národnej rady 
č. 347/1990 Zb. o organizácii ministerstiev a ostatných ústredných orgánov štátnej správy Slovenskej republiky v znení neskorších predpisov v znení neskorších predpisov, v správnom konaní č. 0004/OZDPaVD/2014, na základe rozkladu podaného podnikateľom AUTOMAX s.r.o., so sídlom Sládkovičova  127/632, 017 01 Považská Bystrica, IČO: 31 573 681, zapísaný v Obchodnom registri Okresného súdu Trenčín, odd.: Sro, vložka č. 2143/R, zastúpený Advokátskou kanceláriou JUDr. ROJKO s.r.o., JUDr. Stanislav Rojko - konateľ, advokát, Železničná 90/12, 017 01 Považská Bystrica, voči rozhodnutiu Protimonopolného úradu Slovenskej republiky, odboru zneužívania dominantného postavenia a vertikálnych dohôd, č. 2014/SP/2/1/010 zo dňa 23.04.2014, rozhodla tak, že 

            m e n í

	podľa § 59 ods. 2 zákona č. 71/1967 Zb. o správnom konaní (správny poriadok) v znení neskorších predpisov rozhodnutie Protimonopolného úradu Slovenskej republiky, odboru zneužívania dominantného postavenia a vertikálnych dohôd č.  2014/SP/2/1/010 zo dňa 23.04.2014    takto:

Bod č. 1 výroku znie:

Podnikateľ AUTOMAX s.r.o., so sídlom Sládkovičova 127/632, 017 01 Považská Bystrica, IČO: 31 573 681, zapísaný v Obchodnom registri Okresného súdu Trenčín, odd.: Sro., vložka č. 2143/R, počas výkonu inšpekcie dňa 10.12.2013 v priestoroch podnikateľa AUTOMAX  s.r.o. so sídlom Sládkovičova 127/632, 017 01 Považská Bystrica, pri výkone právomoci úradu podľa § 22 ods. 2 a 3 zákona č. 136/2001 Z.z. o ochrane hospodárskej súťaže a o zmene a doplnení zákona Slovenskej národnej rady č. 347/1990 Zb. o organizácii ministerstiev a ostatných ústredných orgánov štátnej správy Slovenskej republiky v znení neskorších predpisov v znení neskorších predpisov tým, že  konateľ spoločnosti AUTOMAX s.r.o. p. [meno] počas telefonického rozhovoru vyjadril nesúhlas s vykonaním inšpekcie počas jeho neprítomnosti a súčasne odmietol  určiť iných zamestnancov alebo iné osoby na  poskytovanie súčinnosti počas inšpekcie, v dôsledku čoho následne odmietli poskytovať úradu súčinnosť aj  prítomné zamestnankyne spoločnosti AUTOMAX s.r.o. [meno]  a [meno], porušil povinnosť podľa § 40 zákona predložiť úradu požadované informácie a podklady, podrobiť sa preskúmaniu týchto informácií alebo podkladov, spolupracovať s úradom pri ich preverovaní a umožniť zamestnancom úradu vstup do všetkých objektov, priestorov a dopravných prostriedkov podnikateľov. 

Bod. č. 2  výroku zostáva nezmenený.

Odôvodnenie:

1.	Prvostupňové rozhodnutie
Protimonopolný úrad Slovenskej republiky, odbor zneužívania dominantného postavenia a  vertikálnych dohôd (ďalej ako „úrad“), vydal v konaní č. 0004/OZDPaVD/2014  rozhodnutie č.  2014/SP/2/1/010 zo dňa 23.04.2014 voči spoločnosti AUTOMAX s.r.o.,  so sídlom  Sládkovičova  127/632, 017 01 Považská Bystrica, IČO:  31 573 681, zapísaná v Obchodnom registri Okresného súdu Trenčín, odd.: Sro, vložka č. 2143/R, ktorým rozhodol tak, že:

1. nesplnením povinnosti predložiť požadované informácie počas výkonu inšpekcie, a to odmietnutím predložiť akékoľvek informácie nevyhnutné na činnosť úradu, dňa 10.12.2013 v priestoroch podnikateľa AUTOMAX s.r.o., so sídlom Sládkovičova 127/632, 017 01 Považská Bystrica, IČO: 31 573 681, zapísaného v Obchodnom registri Okresného súdu Trenčín, odd.: Sro., vložka č. 2143/R pri výkone právomoci úradu podľa § 22 ods. 2 a 3 zákona č. 136/2001 Z.z. o ochrane hospodárskej súťaže a o zmene a doplnení zákona Slovenskej národnej rady č. 347/1990 Zb. o organizácii ministerstiev a ostatných ústredných orgánov štátnej správy Slovenskej republiky v znení neskorších predpisov v znení neskorších predpisov, spoločnosť AUTOMAX s.r.o., so sídlom Sládkovičova 127/632, 017 01 Považská Bystrica, IČO: 31 573 681 dňa 10.12.2013 porušila povinnosť podľa § 40 zákona č. 136/2001 Z. z. o ochrane hospodárskej súťaže a o zmene a doplnení zákona Slovenskej národnej rady č. 347/1990 Zb. o organizácii ministerstiev a ostatných ústredných orgánov štátnej správy Slovenskej republiky v znení neskorších predpisov v znení neskorších predpisov,

2.  za konanie uvedené v bode 1 tohto rozhodnutia ukladá spoločnosti AUTOMAX s.r.o., so sídlom Sládkovičova 127/632, 017 01 Považská Bystrica, IČO: 31 573 681 (ďalej ako „Automax“) na základe § 38 ods. 5 zákona č. 136/2001 Z. z. o ochrane hospodárskej súťaže a o zmene a doplnení zákona Slovenskej národnej rady č. 347/1990 Zb. o organizácii ministerstiev a ostatných ústredných orgánov štátnej správy Slovenskej republiky v znení neskorších predpisov v znení neskorších predpisov pokutu vo výške 44 358,- €, slovom štyridsaťštyritisíctristopäťdesiatosem eur, ktorú je povinná uhradiť na účet Protimonopolného úradu Slovenskej republiky vedený v Štátnej pokladnici, IBAN: SK5281800000007000060793, SWIFT: SPSRSKBA, VS: 201421010, v lehote 15 dní odo dňa nadobudnutia právoplatnosti tohto rozhodnutia.

2.	Rozklad
Proti  prvostupňovému  rozhodnutiu podal v zákonom stanovenej lehote rozklad podnikateľ Automax, zastúpený Advokátskou kanceláriou JUDr. ROJKO s.r.o., JUDr. Stanislav Rojko - konateľ, advokát,  Železničná  90/12,017 01 Považská Bystrica.

Podľa § 59 ods. 1 zákona č. 71/1967 Zb. o správnom konaní v znení neskorších predpisov (správny poriadok) odvolací orgán preskúma napadnuté rozhodnutie v celom rozsahu; ak je to nevyhnutné, doterajšie konanie doplní, prípadne zistené vady odstráni.

 Rada Protimonopolného úradu Slovenskej republiky (ďalej  ako „Rada úradu“)  ako orgán rozhodujúci o rozklade preskúmala na základe podaného rozkladu prvostupňové rozhodnutie a spisový materiál s ním súvisiaci. Rada úradu vyhodnotila, že nie je potrebné doplniť dokazovanie.

Účastníkovi konania bola v súlade s § 33 zákona č. 136/2001 Z.z. o ochrane hospodárskej súťaže a o zmene a doplnení zákona Slovenskej národnej rady č. 347/1990 Zb. o organizácii ministerstiev a ostatných ústredných orgánov štátnej správy Slovenskej republiky v znení neskorších predpisov v znení neskorších predpisov zaslaná na vyjadrenie výzva pred vydaním rozhodnutia, ku ktorej sa vyjadril listom  č. PB  27/14 RS zo dňa 25.07.2014,evidovaný pod č. 1962/PMÚ SR/2014 dňa 28.07.2014.

Námietky účastníka konania Automax predložené v rozklade a vo vyjadrení k  výzve pred vydaním druhostupňového  rozhodnutia.

1.	Výroková časť rozhodnutia pod bodom 1 nie je správna, nie je v súlade so skutkovým stavom. 
2.	Požadované informácie neboli zo strany zamestnancov úradu predložené, neboli definované, preto týmto spôsobom nemohol účastník konania nesplniť povinnosť. Účastníkovi konania nebolo zrejmé, ktoré informácie by bolo možné považovať za nevyhnutné pre činnosť úradu. Vo vzťahu k prítomným pracovníčkam nebola prednesená požiadavka na žiadne informácie, ani nebolo zrejmé, o aký postup z ich strany majú zamestnanci úradu záujem. Zamestnanci úradu mali možnosť sa v priestoroch spoločnosti  voľne pohybovať, žiadny zamestnanec im nebránil vo výkone a všetci poskytli aktuálne platné a pravdivé informácie.
3.	Z priebehu inšpekcie vyplynulo, že osoby vykonávajúce inšpekciu sa zaujímali o miesto kancelárie spoločnosti, konateľa spoločnosti, telefonicky potvrdili právo jeho účasti  pri inšpekcii, nepožadovali výkon inšpekcie bez ohľadu na neprítomnosť konateľa, nepožadovali predloženie žiadnych dokladov a informácií, nepožadovali žiadne označenie obchodného, či služobného tajomstva a dôverných informácií, neuviedli predmet a dôvod kontroly - inšpekcie. Telefonickú komunikáciu s konateľom ukončila osoba vykonávajúca inšpekciu.
4.	Počas telefonátu konateľ spoločnosti o ďalších skutočnostiach nebol poučený, nebol oboznámený o predmete a forme inšpekcie, príp. dobrovoľného, nedobrovoľného výkonu inšpekcie. Nebol poučený o neodkladnosti výkonu inšpekcie, pretože v takom prípade by, ako uvádza vo vyjadrení k výzve pred vydaním rozhodnutia, bezodkladne prerušil účasť na pracovnej porade v Bratislave a v priebehu cca 1,5 hod by sa dostavil  na pracovisko.
5.	Nedošlo k odmietnutiu akýchkoľvek informácií. Účastník konania v tejto súvislosti popisuje konkrétne informácie, ktoré boli poskytnuté, pričom uvádza, že iné informácie neboli požadované, keďže ďalšia komunikácia sa uskutočnila medzi zamestnancami úradu a konateľom spoločnosti telefonicky. Zamestnanci spoločnosti Automax  mohli svoju činnosť  vykonávať len v rámci svojich kompetencií, bolo preto nevyhnutné rešpektovať ustanovenia iných právnych predpisov, najmä Obchodného zákonníka a Zákonníka práce.
6.	Konateľ ani žiaden z pracovníkov nevedel a doposiaľ nevie čo bolo, resp. malo byť predmetom inšpekcie, preto úvaha o tom, že by bolo možné nejakým nezákonným spôsobom nakladať s priestormi, dokladmi, informáciami, podkladmi, či inými skutočnosťami slúžiacimi pre výkon inšpekcie je subjektívnou úvahou zo strany úradu bez primeraných dôvodov na ťarchu podnikateľa. Poukazuje tiež na to, že neprichádza do úvahy zatajovanie dokumentov, ktoré sú dostupné na príslušných orgánoch a inštitúciách, napr. na živnostenskom úrade, obchodnom registri, štatistickom úrade a pod..
7.	Napadnuté rozhodnutie vo výrokovej časti uvádza u podnikateľa porušenie povinnosti podľa § 40 zákona 136/2001 Z.z. v platnom znení. Účastník konania poukazuje na znenie tohto ustanovenia, podľa ktorého úrad vyzve podnikateľov, aby označili predmet obchodného tajomstva a iné dôverné informácie. Zo strany úradu k takejto výzve nedošlo  a takáto výzva bola prvýkrát definovaná v e-mailovej správe zo dňa 11.07.2014. Aj z tejto skutočnosti je preukázateľné, že osoby vykonávajúce inšpekciu dňa 10.12.2013 nepožadovali informácie ani podklady, ani vstup do objektov, priestorov a dopravných prostriedkov, pretože v zmysle zákona už v tom čase by v zmysle uvedeného § 40 boli vykonávali výzvu na označenie obchodného tajomstva a iných dôverných informácií.
8.	Výrok rozhodnutia musí byť určitý, zrozumiteľný, preskúmateľný s presným skutkovým a časovým popisom. V danom prípade už zo samotného obsahu rozhodnutia vyplýva, že nedošlo k požiadavke predložiť požadované informácie, ani rozhodnutie požadované informácie nedefinuje.
9.	Zamestnanci úradu mali možnosť výkon inšpekcie realizovať aj iným zákonom predpokladaným spôsobom, teda mohli napr. zapečatiť dokumenty, zapečatiť objekty a priestory, mohli odňať dostupné dokumenty a pod., pričom žiadna z uvedených možností nebola požadovaná, ani nebola vykonávaná. Zákon na strane úradu postup pri inšpekcii nepodmieňuje využitím všetkých dostupných možností na strane úradu, na druhej strane však logicky aj zo zmyslu zákona a okruhu stanovených oprávnení sú tieto oprávnenia dané na to, aby k vecnému výkonu inšpekcie došlo bez ohľadu na súčinnosť alebo nesúčinnosť podnikateľa, preto by malo byť povinnosťou inšpektorov využiť všetky práva pre výkon inšpekcie, pokiaľ k tomuto nedošlo, javí sa, že inšpekcia mala iba formálny ráz a smerovala k fiškálnemu záujmu na vyrubenie pokuty. Poukazuje  tiež na to, že v posudzovanom prípade sa jednalo iba o určitý súhrn komunikácie, príp. komunikačných nedorozumení a nepochopení, keď ani zo strany  pracovníkov úradu neboli dôsledne vykonávané tie úkony, ktoré zákon predpokladá.
10.	Zámer inšpekcie smeroval k získaniu e-mailovej komunikácie, e-mailových kont, hesiel, pričom v danom prípade v požadovanom čase okrem osoby konateľa nikto nemal prístup k získaniu dokumentov pochádzajúcich z e-mailových účtov a elektronických súborov.
11.	Konateľ spoločnosti požadoval svoju účasť na inšpekcii, ale v žiadnom prípade sa nejednalo o nesúhlas alebo odmietnutie s jej výkonom, v skutočnosti sa iba informoval o práve zúčastniť sa kontroly. Konateľ bezprostredne oznámil úradu  možnosť, resp. pripravenosť, podrobiť sa podmienkam inšpekcie. Účastník konania uvádza, že nasledujúci deň v stredu 11.12. 2013 konateľ kontaktoval telefonicky úrad, pričom mu bolo oznámené, že kontrola už nebude vykonávaná. Poukazuje tiež na to, že pokiaľ mal konateľ k dispozícii notebook, ktorý mal byť predmetom kontroly, resp. pod jeho dispozíciou bola celá jeho kancelária, považoval za logické, že kontrolóri buď vyčkajú jeho príchod alebo sa kontrola uskutoční v inom termíne.
12.	Po telefonickej komunikácii s konateľom zamestnanci úradu z priestorov spoločnosti odišli bez vyhotovenia záznamu a bez požiadavky na ďalšie úkony.
13.	Povinnosť ustanovená v § 40 zákona č. 136/2001 Z.z.  je viazaná výslovne na osobu podnikateľa, okruh subjektov nie je možné preto rozširovať. Právnická osoba koná štatutárnym orgánom.
14.	Pokuta je nedôvodná, neprimeraná, nezákonná, subjektívna, poškodzujúca  účastníka konania.
15.	Účastník konania namieta posúdenie skutku ako veľmi závažné porušenie zákona v nadväznosti na to, že celý výkon inšpekcie netrval  ani 15 minút. V rozhodnutí nie je veľmi závažné porušenie zákona  bližšie odôvodnené. Napadnuté rozhodnutie je preto nepreskúmateľné, arbitrárne, založené na subjektívnej úvahe zamestnancov úradu, sledujúce len istý fiškálny záujem na vymožení pokuty. 
16.	Účastníkovi konania je možné ukladať iba také povinnosti alebo požadovať iba splnenie tých povinností, ku ktorým je zákonom zaviazaný a objektívne spôsobilý tieto vykonať a nie je možné sankcionovať niekoho za to, čo objektívne nemôže vykonať.
17.	Pokutu je možné uložiť iba pri nesplnení povinnosti v určenej lehote. Napadnuté rozhodnutie nerešpektovalo ustanovenia o ukladaní pokút  a podnikateľ nemal možnosť sa dozvedieť určenú lehotu, resp. v určenej lehote svoju povinnosť splniť.
18.	Spoločnosť Automax je spoločnosťou s regionálnym charakterom, vo svojej činnosti ani nie je spôsobilá vytvoriť nejaký dopad na oblasť hospodárskej súťaže alebo túto súťaž nejakým spôsobom obmedziť, či zneužívať dominantné postavenie, teda dopad na trh, veľkosť trhu a pod., čo je možné preukázať aj tým, že v  malom okruhu cca do 100 km je nespočetné množstvo predajcov osobných motorových vozidiel rôznych značiek a typov bez toho, aby spoločnosť Automax mohla ovplyvniť ich postavenie.
19.	Účastník konania sa domáhal, aby Rada úradu prvostupňové rozhodnutie zrušila a konanie zastavila z dôvodu, že neporušil ustanovenia zákona č. 136/2001 Z.z. o ochrane hospodárskej súťaže a o zmene a doplnení zákona Slovenskej národnej rady č. 347/1990 Zb. o organizácii ministerstiev a ostatných ústredných orgánov štátnej správy Slovenskej republiky v znení neskorších predpisov v znení neskorších predpisov (ďalej len „zákon“).
20.	Účastník konania namietal tiež nesprávny postup Rady úradu v konaní, keď vo výzve pred vydaním rozhodnutia, ktorá nemá charakter meritórneho rozhodnutia dochádza k zmene výrokovej časti rozhodnutia v neprospech podnikateľa.

3.	Aplikácia právnych predpisov.

Od 1. júla 2014 nadobudol účinnosť zákon č. 151/2014 Z.z., ktorým sa mení a dopĺňa zákon a ktorým sa menia a dopĺňajú niektoré zákony (ďalej ako „zákon č. 151/2014 Z.z.“).

Ustanovenie  § 44d ods. 1  zákona v znení zákona č. 151/2014 Z.z.  ustanovuje, že právne vzťahy vzniknuté do 30. júna 2014 sa spravujú podľa doterajších predpisov. V zmysle uvedeného Rada úradu aplikuje rovnako ako prvostupňový orgán v súlade so zásadou zákazu retroaktivity hmotnoprávne ustanovenia zákona v znení pred novelou zákonom č. 151/2014 Z.z..

Podľa  § 44d ods. 2 zákona v znení zákona č.151/2014 Z.z. na ukladanie pokút za porušenie ustanovení predpisov účinných do 30. júna 2014 sa použijú ustanovenia tohto zákona účinné od 1. júla 2014, ak sú pre podnikateľa priaznivejšie. Zákon č. 151/2014 Z.z. neprináša priaznivejšiu úpravu v oblasti pokút, ktorá by bola aplikovateľná v tomto prípade, preto sú aplikované ustanovenia zákona v znení pred novelou zákonom č. 151/2014 Z.z..

Podľa § 44d ods.3 zákona v znení zákona č. 151/2014  Z.z. konania začaté a neukončené do 30. júna 2014 sa dokončia podľa ustanovení tohto zákona účinných od 1. júla 2014 okrem konaní o koncentráciách, ktoré sa dokončia podľa predpisov účinných do 30. júna 2014. Z uvedeného vyplýva, že Rada úradu v druhostupňovom konaní postupuje od 1. júla 2014  podľa zákona v znení zákona č. 151/2014 Z.z.

4.	Inštitút inšpekcie

Podľa § 22 ods. 2 zákona majú zamestnanci úradu, ako aj tí, ktorí boli poverení plnením úloh patriacich do pôsobnosti úradu, právo vyžadovať od podnikateľov, ako aj od vedúcich zamestnancov podnikateľa, štatutárnych orgánov podnikateľa alebo od členov štatutárnych orgánov podnikateľa, od kontrolných orgánov podnikateľa alebo od členov kontrolných orgánov podnikateľa, alebo od iných zamestnancov podnikateľa informácie a podklady, ktoré sú nevyhnutné na činnosť úradu, najmä účtovné a obchodné podklady alebo právne dokumenty bez ohľadu na nosič, na ktorom sú zaznamenané, a vyhotovovať z nich kópie a výpisy alebo vyžadovať ich úradne overené preklady do slovenského jazyka. Majú právo vyžadovať aj ústne alebo písomné vysvetlenie a vyhotovovať si zvukový záznam z ústne podaného vysvetlenia. 

Na zabezpečenie získania týchto podkladov majú zamestnanci úradu podľa § 22 ods. 2 zákona  právo:
a) zapečatiť tieto podklady a dokumenty alebo zapečatiť objekty a priestory, v ktorých sa vykonáva inšpekcia podľa odseku 3 na určitý čas a v rozsahu nevyhnutnom na vykonanie prešetrovania úradom,
 b) odňať tieto podklady a dokumenty na nevyhnutný čas s cieľom vyhotoviť kópie alebo získať prístup k informáciám, ak úrad nemôže počas výkonu inšpekcie podľa odseku 3 alebo 4 najmä z technických dôvodov získať prístup k informáciám alebo vyhotoviť kópie podkladov. O tom urobí úrad záznam do zápisnice.

Podľa § 22 ods. 3 zákona pri plnení úloh podľa zákona majú zamestnanci úradu na základe písomného poverenia predsedu úradu právo vstupovať do všetkých objektov, priestorov alebo dopravných prostriedkov podnikateľa, ktoré súvisia s činnosťou alebo s konaním podnikateľa podľa § 3 ods. 2  s cieľom vykonať inšpekciu.

Podľa § 3 ods. 2 zákona podnikateľ na účely zákona je podnikateľ podľa osobitného predpisu (pozn. Obchodný zákonník), ďalej fyzická osoba a právnická osoba, ich združenia a združenia týchto združení, ak ide o ich činnosti a konania, ktoré súvisia alebo môžu súvisieť so súťažou bez ohľadu na to, či tieto činnosti a konania sú alebo nie sú zamerané na dosahovanie zisku.

Podľa § 40 zákona podnikatelia sú povinní predložiť úradu požadované informácie a podklady, podrobiť sa preskúmaniu týchto informácií alebo podkladov, spolupracovať s úradom pri ich preverovaní a umožniť zamestnancom úradu, zamestnancom iného národného súťažného orgánu a zamestnancom  Európskej komisie a ňou povereným osobám vstup do všetkých objektov, priestorov a dopravných prostriedkov podnikateľov. 

Inšpekcia je špeciálny a veľmi dôležitý  nástroj  využívaný v súťažnom práve, ktorý je založený na momente prekvapenia  s cieľom  hľadania dôkazov, ktoré by podnikateľ s najväčšou pravdepodobnosťou sám proti sebe nepredložil, ak by ho úrad štandardným spôsobom o ich predloženie požiadal. 

Aby mohol úrad inšpekciu vykonať, je potrebné v prvom rade, aby mu podnikateľ umožnil vstup do svojich priestorov. Vstupom sa pritom myslí  efektívny vstup do všetkých priestorov, kde môžu  zamestnanci úradu v plnom rozsahu inšpekciu vykonať  a nie iba do podnikateľom určených priestorov. Úrad je oprávnený vstupovať do objektov, priestorov alebo dopravných prostriedkov, ktoré súvisia s činnosťou alebo s konaním podnikateľa a osoby, ktoré majú právo tieto priestory užívať, resp. majú právo užívať objekt, v ktorom sa takéto priestory nachádzajú, sú povinné vstup do nich zabezpečiť a vykonanie inšpekcie v nich strpieť. Umožnenie vstupu, tak konkrétne znamená, že tieto osoby majú povinnosť odomknúť dvere, odstrániť ďalšie prípadné zábrany a vstupu zamestnancov úradu nijako technicky, ani fyzicky nebrániť. Ak je to potrebné podnikateľ je povinný zabezpečiť osoby, ktoré bezodkladne fakticky  takýto vstup zabezpečia.

Úrad má právo od podnikateľa (vrátane jeho štatutárnych, kontrolných  orgánov, ako aj akýchkoľvek  zamestnancov)  požadovať informácie a podklady.  Podnikatelia sú na druhej strane povinní predložiť úradu požadované informácie a podklady.

Počas inšpekcie si úrad od podnikateľa  žiada informácie a podklady, ktoré  mu v konkrétnom prípade umožnia uskutočniť reálne vyhľadávanie a teda zabezpečiť  účel inšpekcie, ktorým je nájdenie  dôkazov, o ktorých sa domnieva, na základe jemu už dostupných informácii a podkladov, že tieto  by sa mohli alebo mali v  priestoroch, kde chce vykonať inšpekciu, nachádzať. Sú to teda informácie a podklady umožňujúce samotný priebeh inšpekcie, medzi ktoré patria informácie o organizačnej štruktúre podnikateľa, popis priestorov podnikateľa, informácie o pracovnom zaradení jednotlivých osôb, informácie, kde sa tieto osoby v danom čase  nachádzajú, o zodpovednosti za plnenie určitých úloh v pôsobnosti podnikateľa, informácie o  pracovnom vybavení zamestnancov a iných osôb u podnikateľa,  najmä o zariadeniach výpočtovej techniky (počítače, notebooky, telefóny a pod.) a s  tým súvisiace hesla na prístup k nim, vysvetlenia k prehľadávaným dokumentom a ďalšie. Dôležitá je najmä spolupráca pri zabezpečovaní  prístupu k výpočtovej technike a k dátam uloženým v elektronickej podobe, kedy sa vyžaduje aktívna spolupráca zo strany podnikateľa, najmä jeho zamestnancov pracujúcich v oblasti informačných technológii (IT).Takéto informácie a podklady umožňujú úradu zabezpečiť účel  a predmet inšpekcie a podnikatelia sú povinní ich pod hrozbou sankcie zamestnancom úradu poskytnúť. 

 Úrad nemôže byť počas inšpekcie odkázaný iba na informácie a podklady, ktoré mu podnikateľ počas inšpekcie sám, či už aktívne  alebo na žiadosť predloží, ale s cieľom zabezpečiť účel inšpekcie je oprávnený tieto  aj sám aktívne, pri dodržaní záruk garantovaných podnikateľovi právnymi predpismi,  vyhľadávať,  a to vyhľadávaním v priestoroch podnikateľa, prezeraním zariadení výpočtovej techniky, spisov, dokumentov, dopravných prostriedkov a pod.. Pri inom výklade zákona, kedy by sa úrad musel spoľahnúť iba na informácie a podklady  predložené podnikateľmi,  by  inštitút inšpekcie strácal svoj zmysel, keďže bez možnosti ich preverenia priamo zamestnancami úradu na mieste výkonu inšpekcie, najmä, či sa určité  informácie a podklady v prehľadávaných priestoroch, či zariadeniach nachádzajú, či tvrdenia podnikateľa sú pravdivé a neskreslené, by nemohol byť účel inšpekcie plne zabezpečený.

S uvedeným  súvisí tiež  povinnosť podrobiť sa preskúmaniu týchto informácii a podkladov. Uvedené znamená, že jednak podnikateľ informáciu ústne podá (napr. či má štatutár v priestoroch notebook), ale musí sa aj podrobiť jej prevereniu tým, že zamestnanci úradu si podanú skutočnosť sami overia. Zamestnancom úradu je podnikateľ povinný umožniť vstup do všetkých určených objektov, priestorov a dopravných prostriedkov s tým, že po celú dobu inšpekcie je bez obmedzenia prístupné aj vybavenie priestorov ako skrine, zásuvky, či technické  zariadenia. Podnikateľ vyčlení zamestnancom úradu priestory na prácu počas inšpekcie. Zároveň je tiež povinný umožniť zamestnancom úradu pohyb  po priestoroch, kde sa vykonáva inšpekcia, pričom nijako zamestnancov úradu  pri inšpekcii neobmedzuje ani nevytvára obštrukcie plynulého priebehu inšpekcie. Zabezpečí, aby dokumenty v listinnej, či elektronickej podobe neboli ukrývané ani nijak inak pred zamestnancami úradu zatajované.

Zákon od podnikateľa požaduje aktívnu spoluprácu. V praxi to znamená, že podnikateľ  uvedie, kde sa určité dokumenty nachádzajú, určí zamestnancov, ktorí spolupracujú pri zabezpečení podkladov a informácií, napr. IT technikov, ktorí umožnia zabezpečenie výpočtovej techniky ako blokáciu vzdialeného prístupu k údajom, kontám a sieťovým diskom a pod.. Poskytne tiež potrebné prístupové heslá k počítačom. 

V zmysle § 40 zákona  je povinný splniť  v tomto ustanovení uvedenú  povinnosť podnikateľ. Podnikateľ je zadefinovaný v zákone ako podnikateľ podľa Obchodného zákonníka,  ďalej fyzická osoba a právnická osoba, ich združenia a združenia týchto združení, ak ide o ich činnosti a konania, ktoré súvisia alebo môžu súvisieť so súťažou bez ohľadu na to, či tieto činnosti a konania sú alebo nie sú zamerané na dosahovanie zisku.

Podnikateľ koná prostredníctvom svojho štatutárneho orgánu, prípadne ním poverenou osobou.

 V rámci podnikateľskej činnosti podnikateľa je pritom potrebné rozlišovať medzi úkonmi, pri ktorých na platnosť a účinnosť je potrebné, aby boli vykonané na to zodpovednými osobami (štatutárny orgán), prípadne nimi poverenými osobami a bežnými úkonmi spadajúcimi do rámca pracovných kompetencií jednotlivých osôb u podnikateľa upravených Obchodným zákonníkom a Zákonníkom práce, na ktoré poukazuje aj účastník konania. 

Zákon ukladá podnikateľovi povinnosť podriadiť sa inšpekcii. Inšpekcia nie je teda viazaná na dobrovoľné podriadenie sa alebo súhlas podnikateľa s vykonaním inšpekcie. Úrad môže jej uskutočnenie vynucovať pod hrozbou sankcie a dokonca prekonávať odpor podnikateľa pri obštrukciách vytváraných počas nej. Na inšpekciu úrad nepotrebuje súhlas osoby konajúcej v mene podnikateľa, prípadne zastupujúcej podnikateľa. Takáto konštrukcia zákona  umožňuje zabezpečenie účelu zákona zaradeného  do oblasti verejného práva, čím ho nadraďuje nad súkromný záujem podnikateľa rozhodovať o tom komu o sebe dobrovoľne informácie podá a ako bude v určitých situáciách postupovať. 

Vzhľadom na uvedené  preto ani nie je nevyhnutná prítomnosť štatutárneho orgánu  pre  samotný priebeh inšpekcie. Neprítomnosťou štatutárneho orgánu  nie je zákonnosť jej výkonu nijako ovplyvnená. Štatutárny orgán má samozrejme právo byť počas jej priebehu prítomný, avšak nemôže jej vykonanie svojou prítomnosťou podmieňovať. Je pritom na samotnom podnikateľovi ako si chod svojich aktivít zabezpečí v neprítomnosti štatutárneho orgánu, t.j. či niekoho poverí zastupovaním alebo nie. Ak tak neučiní, sám sa tým vystavuje riziku nepredvídateľných situácii, ktoré môžu nastať, a ktoré  umožňujú aj  jednotlivé zákony, napr.  aj inšpekcia podľa zákona o ochrane hospodárskej súťaže. Inšpekcia ani z praktických dôvodov v žiadnom prípade nemôže byť viazaná na prítomnosť štatutárneho orgánu, keďže takýmto postupom by úrad musel prispôsobovať inšpekciu jeho prítomnosti, čo je v praxi  nereálne a ohrozujúce jej úspešný priebeh a naplnenie jej účelu.

 	Úrad je teda oprávnený žiadať podriadenie sa podnikateľa inšpekcii bez ohľadu na to, kto je v danom okamihu priamo prítomný na mieste výkonu inšpekcie, bez ohľadu na to, či je prítomný štatutárny orgán. Uvedené je možné aj  z toho dôvodu, že počas inšpekcie sa nevykonávajú zo strany podnikateľa právne úkony, kde by sa vyžadovala súčinnosť osoby oprávnenej konať v mene podnikateľa. Zo strany podnikateľa ide v podstate len o podriadenie sa inšpekcii, t.j.  umožnenie výkonu právomocí úradu pri vyhľadávaní, ktoré nie je podmienené súhlasom podnikateľa. O priebehu inšpekcie sa spisuje zápisnica. Podpis zápisnice prítomnými osobami pritom predstavuje iba ich súhlas so zápisom o  priebehu  inšpekcie a osoba ju podpisujúca  sa ňou k ničomu inému priamo nezaväzuje. Z daného dôvodu nie je možné preto ani tvrdiť, že zápisnicu napríklad nemôže podpísať aj sekretárka u podnikateľa, ktorá svojím podpisom v skutočnosti iba dosvedčuje, že došlo k úkonom popísaným v zápisnici a to, že bola prítomná pri výkone inšpekcie.

V prípade, že sa úrad preukáže riadnym poverením v zmysle zákona, nie je na strane podnikateľa ani rozhodovať, či je vhodné inšpekciu vykonať alebo nie,  s poukazom napríklad na to, že aj tak by tam úrad žiadne dôkazy nenašiel. Vyhodnotenie dôvodnosti inšpekcie nie je na strane podnikateľa, ale na strane úradu.

Úrad pritom vždy umožní prítomnosť právnika, ak je požiadavka, aby tento  dohliadal na zákonný priebeh inšpekcie. Proti jej priebehu je tiež vždy možné vzniesť námietku do zápisnice. Rovnako je tiež možné sa s námietkami voči jej priebehu (neodôvodnená, nezákonná inšpekcia)  obrátiť na súd. Garancie spravodlivého procesu sú teda primerane aplikované už aj v tomto štádiu šetrenia úradu.

To, či v určitej situácii bude úrad prekonávať odpor podnikateľa počas inšpekcie, vždy závisí od konkrétnej situácie. Je potrebné si uvedomiť, že inšpekcia predstavuje značný zásah do práv podnikateľa a prináša isté, niekedy aj značné,  obmedzenia na jeho strane. 

O to viac je tomu tak, ak je inšpekcia vykonávaná s jeho výslovným nesúhlasom, a teda je potrebné násilím otvárať priestory, ich vybavenie (privolaním zámočníka napríklad), či prekonávať iné prekážky kladené na strane podnikateľa. Problematické je to najmä pri zabezpečovaní prístupu k výpočtovej technike a k dátam uloženým v elektronickej podobe, kedy, ako je to už  úradu známe z jeho praxe, súčinnosť podnikateľa je potrebná.

 Úrad samozrejme môže využiť aj právomoc zapečatiť priestory. Pri využití tejto právomoci úrad vychádza opätovne z toho, aby do práv podnikateľa zasahoval iba v nevyhnutnej a primeranej miere. Zohľadňuje tiež, či prospech z obmedzení kladených na podnikateľa môže prevážiť ujmu, ktorá by mu prípadne mohla byť spôsobená. Úrad zohľadňuje aj praktické faktory, t.j. o aké priestory a zariadenia ide, či je vôbec zapečatenie možné a pod.. Postup závisí aj od toho, či prebieha jedna inšpekcia alebo paralelne viacero inšpekcií. K zapečateniu určitých priestorov, či zariadení, dochádza vtedy, keď to môže prispieť k tomu, aby naozaj nedošlo k zničeniu dôkazov (napr. aj odstraňovaním mailov na základe vzdialeného prístupu k nim). Každú situáciu je preto potrebné vyhodnotiť individuálne. 

Je však potrebné uviesť, že ak by aj úrad vykonával inšpekciu bez súčinnosti podnikateľa, prípadne by aj prekonával odpor na strane podnikateľa, a to akýmkoľvek spôsobom, a na základe toho by zabezpečil účel inšpekcie, t.j. získal by hľadané informácie a podklady, uvedené by podnikateľa v konečnom dôsledku neliberovalo z porušenia povinnosti podľa § 40 zákona. Zákon porušenie povinnosti  podľa § 40 zákona  a naň nadväzujúcu pokutu podľa § 38 ods. 5 zákona  nijako nepodmieňuje využitím všetkých dostupných možností na strane úradu pri získavaní dôkazov prekonávaním odporu alebo iným spôsobom. Je na úrade, ako vyhodnotí svoj postup v každom jednotlivom prípade pri zohľadnení vyššie uvedených skutočností. Podnikateľ je však povinný rešpektovať zákon.

5.	Skutkový stav

Rada úradu zo spisového materiálu zistila nasledovné. Dňa 05.12.2013 predseda úradu vydal podľa § 22 ods. 3 zákona pre niekoľkých zamestnancov úradu  poverenia na vykonanie inšpekcie  vo všetkých priestoroch, objektoch a dopravných prostriedkoch podnikateľa  Automax. Účelom inšpekcie bolo získanie podkladov a informácií, ktoré sa týkajú možných dohôd a/alebo zosúladených postupov obmedzujúcich súťaž podľa § 4 ods. 1 zákona a čl. 101 Zmluvy o fungovaní Európskej únie na území Slovenskej republiky v období od roku 2009 do roku 2013 medzi v poverení špecifikovanými podnikateľmi v oblasti distribúcie a predaja osobných a úžitkových automobilov značky ŠKODA.

Zo zápisu č. IZ-205/2013 zo dňa 10.12.2013 Rada úradu zistila, že poverení zamestnanci úradu  sa dňa 10.12.2013 o 9:05 h dostavili  do priestorov  podnikateľa Automax na Sládkovičovej ulici č. 127/632 v Považskej Bystrici. Na otázku zamestnancov úradu zamestnanci v showroome uviedli, že konateľ spoločnosti  [meno] sedí v priestoroch na prvom poschodí a nasmerovali ich tam. Od prítomnej zamestnankyne [pracovné zaradenie] v priestoroch na prvom poschodí  zistili, že konateľ spoločnosti nie je prítomný. Priestory na prvom poschodí pritom, podľa zápisu, neboli označené menovkami, a preto zamestnanci úradu bez informácie od prítomných zamestnankýň (pozn.[pracovné zaradenie] ) nevedeli určiť, kde sa nachádza kancelária konateľa. Privolaná [pracovné zaradenie] spoločnosti zamestnancov úradu informovala, že v neprítomnosti konateľa nie je žiaden zo zamestnancov spoločnosti poverený zastupovaním konateľa. Obom zamestnankyniam spoločnosti Automax boli odovzdané poverenia zamestnancov úradu  na vykonanie inšpekcie, ktoré obsahuje poučenie o právach a povinnostiach podnikateľa počas inšpekcie, ktoré si dané zamestnankyne prečítali. Zamestnankyne spoločnosti Automax boli tiež ústne zamestnancami úradu poučené o práve úradu vykonať inšpekciu a o povinnosti podnikateľa spolupracovať, ako aj o následkoch nespolupráce. Keďže obe zamestnankyne trvali na tom, že nemôžu vykonať žiadne úkony bez súhlasu konateľa,  boli požiadané, aby  sa s ním telefonicky skontaktovali.

 Po tom, čo konateľovi spoločnosti bolo ich zamestnankyňami vysvetlené, že do priestorov spoločnosti Automax sa dostavili zamestnanci úradu za účelom vykonania inšpekcie, bol telefón odovzdaný vedúcemu inšpekčného tímu. Vedúci inšpekčného tímu vysvetlil konateľovi účel, za ktorým sa zamestnanci úradu dostavili do priestorov spoločnosti Automax a požiadal ho, aby zabezpečil spoluprácu svojich zamestnancov pri výkone inšpekcie. Konateľ spoločnosti opakovane uviedol, že nesúhlasí, aby sa inšpekcia uskutočnila v jeho neprítomnosti a taktiež výslovne uviedol, že nesúhlasí, aby jeho zamestnanci poskytli zamestnancom úradu súčinnosť pri vykonaní inšpekcie v jeho neprítomnosti. Opakovane trval na tom, aby  zamestnanci úradu prišli vtedy, keď bude prítomný a v rámci telefonického rozhovoru ďalej  neposkytol priestor na to, aby bol zamestnancami úradu poučený o jeho právach a povinnostiach.

Obsah rozhovoru bol priebežne vedúcim inšpekcie tlmočený prítomným zamestnankyniam podnikateľa Automax. Po ukončení telefonického hovoru obe zamestnankyne podnikateľa uviedli, že bez prítomnosti konateľa spoločnosti nebudú poskytovať súčinnosť pri výkone inšpekcie a neposkytnú zamestnancom úradu žiadne informácie. Taktiež na otázku zamestnancov úradu uviedli, že nepodpíšu žiaden dokument súvisiaci s inšpekciou, keďže na takéto  úkony neboli konateľom spoločnosti poverené. Zamestnanci úradu následne o 9.20 h opustili priestory spoločnosti Automax.

	 Účastník konania namietal popis skutkového stavu v prvostupňovom rozhodnutí. V  rozklade v danej súvislosti však uviedol iba to, že prvá kontaktná  osoba spoločnosti Automax [meno] podala zamestnancom úradu  informáciu, kde sa nachádza kancelária konateľa. To, že zamestnanci úradu si mali byť vedomí, ktorá konkrétna kancelária na prvom poschodí to bola, vyvodzuje v rozklade z toho, že daná kancelária bezprostredne nadväzuje na miestnosť sekretariátu a ihneď po vstupe  na sekretariát pohľad smeruje ku kancelárii konateľa. Vo vyjadrení k výzve pred vydaním rozhodnutia účastník konania tiež popisuje ako sú jednotlivé objekty v jeho priestoroch odčlenené podľa značiek a činností a ako sú zamestnanci označení menovkami. 

  	Účastník konania v rozklade poukazuje na to, že zamestnankyňa Automax uviedla zamestnancom úradu, že konateľ nie je prítomný a kanceláriu má uzamknutú. Zamestnankyňa ďalej podľa rozkladu  uviedla, že nikto nebol poverený zastupovaním konateľa  a všetky údaje o konateľových e-mailových kontách, heslách a údajoch mal konateľ so sebou a žiadny zamestnanec nemal prístup k údajom, ktoré prichádzali ku konateľovi. Zamestnankyňa [pracovné zaradenie a meno] následne tieto skutočnosti potvrdila. 

Účastník konania na svoju obhajobu ďalej uvádza, že  konateľ iba požadoval svoju účasť na inšpekcii, avšak v žiadnom prípade sa nejednalo o nesúhlas alebo odmietnutie inšpekcie. Zároveň poukazuje na to, že konateľ bezprostredne  oznámil úradu možnosť, resp. pripravenosť podrobiť sa podmienkam inšpekcie. 

Podnikateľ  Automax,  podľa názoru Rady úradu, nijako  nevyvrátil ani nespochybnil popis priebehu inšpekcie zachytený v zápise úradu č. IZ-205/2013 zo dňa 10.12.2013.

Rada úradu nepopiera, že označenia a menovky, ktoré používa účastník konania v podnikateľskom priestore a u svojich zamestnancov umožňujú jeho zákazníkom určiť, v akom objekte sa títo  nachádzajú a podľa menovky, aj s ktorou osobou komunikujú. To však nijako nevyvracia tvrdenie zamestnancov úradu, ktorí sa zúčastnili inšpekcie, že oni po vstupe do priestorov bez spolupráce podnikateľa nevedeli jednoznačne určiť priestory a zariadenia, ktoré by boli predmetom inšpekcie a následne aj inšpekciu vykonať, čo nie je to isté ako vyhľadanie zamestnanca podľa menovky na účely komunikácie predaja alebo servisu predávaných produktov. Naviac, pokiaľ ide o ďalšie priestory, samotný účastník konania vo vyjadrení k výzve pred vydaním rozhodnutia uvádza, že v prípade priestorov na prvom poschodí, okrem číslovania miestností, nejaké osobitné označenie,  okrem sekretariátu, nie je dôvodné, nakoľko ktorákoľvek osoba vstupujúca na sekretariát prichádza do prvého kontaktu ihneď so sekretárkou. 

Podľa zistenia Rady úradu zamestnankyne Automax boli riadne oboznámené s predmetom a účelom inšpekcie prostredníctvom predložených poverení, ktoré obsahujú poučenie o právach a povinnostiach podnikateľa a ústneho poučenia, čo účastník konania nijako nevyvrátil. O tom, že zamestnankyne boli oboznámené s obsahom poverenia svedčí naviac aj zápis úradu z inšpekcie, v ktorom je zaznamenané, že zamestnankyňa Automax p. [meno] po prečítaní poverenia namietala, že nakoľko  termín na vykonanie inšpekcie  je v poverení uvedený v rozpätí  viacerých dní, tak majú zamestnanci úradu prísť až na ďalší deň.

 Pokiaľ ide o ďalšiu spoluprácu s úradom zamestnankyne podnikateľa iba telefonicky kontaktovali konateľa. Vedúci inšpekcie pritom obsah rozhovoru priebežne tlmočil prítomným zamestnankyniam. Následne po telefonickej komunikácii vedúceho inšpekcie s konateľom tieto odmietli ďalšiu spoluprácu s úradom, čo nakoniec potvrdzujú aj vyjadrenia  samotného účastníka konania tým, že vo svojich vyjadreniach neuvádza žiadne ďalšie úkony svojich zamestnancov než tie, ktoré popisuje aj úrad.

Pracovníci podnikateľa, vrátane konateľa, teda neurobili žiadne ďalšie úkony, ktorými by umožnili zamestnancom úradu vstup do všetkých ďalších priestorov s cieľom vykonať inšpekciu, a to napriek tomu, že mali k dispozícii poverenia na vykonanie inšpekcie s poučením o následkoch nespolupráce s úradom. Nevyvinuli napríklad žiadne úsilie na zabezpečenie otvorenia uzamknutých priestorov a sprístupnenia ich vybavenia. Konateľ takisto neurčil žiadnu osobu, ktorá by s úradom počas jeho neprítomnosti konala a zabezpečila potrebnú spoluprácu. Naopak takúto spoluprácu počas svojej neprítomnosti výslovne odmietol.

Zamestnanci úradu sa v podstate dostali iba po sekretariát podnikateľa. Na riadny výkon inšpekcie potrebovali zabezpečiť prístup ku všetkým priestorom a v nich sa nachádzajúcim dokumentom a zariadeniam k čomu však nedošlo. Nevyhnutná by bola tiež spolupráca zo strany  podnikateľa pri zabezpečovaní výpočtovej techniky, k čomu neboli vytvorené podmienky.

Tvrdeniu  účastníka konania o tom, že počas telefonátu s vedúcim inšpekcie konateľ spoločnosti o ďalších skutočnostiach nebol poučený, nebol oboznámený o predmete a forme inšpekcie, príp. dobrovoľného, nedobrovoľného výkonu inšpekcie, nebol poučený o neodkladnosti výkonu inšpekcie, pretože v takom prípade by, ako uvádza vo vyjadrení k výzve pred vydaním rozhodnutia, bezodkladne prerušil účasť na pracovnej porade v Bratislave a v priebehu cca 1,5 hod by sa dostavil  na pracovisko, nezodpovedá zápis z vykonanej inšpekcie a jeho tvrdenia sa javia Rade úradu v tomto smere ako účelové.
V prvom rade podľa zápisu konateľ nedal počas telefonického rozhovoru priestor na to, aby bol vedúcim inšpekcie riadne poučený. Minimálne zamestnankyne podnikateľa Automax však boli zamestnancami úradu riadne poučené v rozsahu predloženého poverenia na vykonanie inšpekcie. Ako vyplýva aj z listu účastníka konania -  Odpoveď na výzvu pred vydaním rozhodnutia zo dňa 20.3.2014, zaevid. pod č. 680/PMÚ SR/2014 cit: Po telefonickom kontaktovaní  kolegyňou [meno] – zodpovednou za [pracovné zaradenie], som sa telefonicky dozvedel, že je prevádzaná v spoločnosti AUTOMAX s.r.o. inšpekcia protimonopolného úradu“ konateľ bol bezpochyby oboznámený s tým, že v priestoroch sa nachádzajú zamestnanci úradu s cieľom vykonať inšpekciu.

Konateľ mal, podľa Rady úradu, dostatok informácii aspoň na to, aby vedel posúdiť, že na účely výkonu inšpekcie úradu, ktorý ho žiadal o spoluprácu z jeho strany je potrebné sa buď vrátiť na miesto výkonu inšpekcie alebo určiť zodpovednú osobu konať za neho. Nie je zrejmé prečo konateľ za situácie, keď vedel, že v jeho podnikateľských priestoroch sa nachádzajú zamestnanci úradu, ktorí chcú vykonať inšpekciu a výslovne žiadajú spoluprácu zo strany podnikateľa toto nepovažoval za dostatočné na to, aby prerušil pracovnú poradu  a nedostavil sa na miesto inšpekcie a ani takúto možnosť nijako počas rozhovoru neuviedol, a to  za situácie, keď by to podľa jeho tvrdenia, bolo možné bezproblémovo zrealizovať za 1,5 hodiny. Zo zápisu je zrejmé že konateľ opakovane odmietal umožniť výkon inšpekcie v jeho neprítomnosti. 
Rada úradu odmieta tvrdenie účastníka konania, že zamestnanci úradu  neuviedli ani predmet a dôvod kontroly - inšpekcie. Predmet a účel inšpekcie bol dostatočne popísaný v predložených povereniach zamestnancov úradu na vykonanie inšpekcie a zamestnankyne podnikateľa Automax sa s nimi mali možnosť oboznámiť. 

Tým, že zamestnankyne Automax odmietli podpísať zápisnicu na mieste, nevyužili im danú možnosť, aby namietali zápis vyhotovovaný úradom, do ktorého mohli priamo žiadať uviesť svoje námietky. 

Účastník konania svoje písomné podania pritom formuluje tak, že zamestnanci úradu sa dostavili na miesto výkonu inšpekcie, kde im bolo zamestnankyňami Automax uvedené, že konateľ nie je prítomný, kontaktovali prostredníctvom zamestnankýň konateľa a inak už od podnikateľa nič nepožadovali a po rozhovore s konateľom, ktorý s ním mal  vedúci inšpekcie, po zhruba 15 minútach z priestorov podnikateľa zamestnanci úradu odišli.

 Takýto opis skutkového stavu sa javí Rade značne skreslený. Pracovníci úradu nemohli vstúpiť do všetkých priestorov, pretože tieto boli uzamknuté. Zamestnankyne odmietali akúkoľvek ďalšiu spoluprácu, pričom za takejto situácie nemalo zmysel zo strany zamestnancov  úradu požadovať ďalšie  konkrétne formy spolupráce, keď bolo jednoznačne deklarované, že spoluprácu neposkytnú. Tiež bolo irelevantné žiadať označenie obchodného tajomstva alebo dôverných informácii, keď neboli predkladané alebo odňaté žiadne dokumenty alebo média, na ktorých by sa tieto mohli  vyznačiť. 

Tvrdenia účastníka konania, podľa Rady úradu, nepriniesli nič čo by viedlo k spochybneniu zápisu úradu o priebehu inšpekcie.  Obsah zápisu je podporený aj správaním samotných zamestnankýň Automax, ktoré následne po telefonickom rozhovore odmietli akúkoľvek ďalšiu spoluprácu, vrátane odmietnutia podpisu zápisnice. 
Z uvedeného má Rada úradu jednoznačne za preukázané, že podnikateľ Automax prostredníctvom svojich dvoch zamestnankýň, t.j. najskôr [pracovné zaradenie a meno] a následne privolanej [pracovné zaradenie a meno], zamestnancov úradu po vstupe do priestorov showroomu, príp. na prvé poschodie priestorov podnikateľa, informoval iba o neprítomnosti konateľa a nedostupnosti  jeho kancelárie a  jeho údajov a následne samotný konateľ telefonicky vyjadril nesúhlas s výkonom inšpekcie počas jeho neprítomnosti. V  dôsledku toho  zamestnankyne podnikateľa Automax následne odmietali akúkoľvek ďalšiu súčinnosť vrátane podpisu zápisnice. 

Pokiaľ ide o námietku, že konateľ bezprostredne  oznámil úradu možnosť, resp. pripravenosť, podrobiť sa podmienkam inšpekcie Rada úradu uvádza, že konateľ [meno] telefonicky kontaktoval riaditeľa odboru zneužívania dominantného postavenia dňa 16.decembra 2013 s otázkou, kedy úrad opätovne príde s tým, že všetko sprístupní. Na to bol riaditeľom odboru zneužívania dominantného postavenia informovaný, že vzhľadom k charakteru a povahe inšpekcie sa takéto návštevy už neopakujú. 

Rada úradu považuje zistenie skutkového stavu prvostupňovým orgánom za dostatočné a  správne.

6.	Právne posúdenie

Plnú spoluprácu pri inšpekcii bol povinný  zabezpečiť podnikateľ Automax ako podnikateľ, podliehajúci inšpekcii úradu. 

Konateľ podnikateľa Automax v situácii, keď sa sám nemohol v primeranom čase vrátiť  na miesto výkonu inšpekcie, mohol poveriť niektorého zo zamestnancov, aby s úradom spolupracoval a na priebeh inšpekcie dohliadal. Ak to nebolo možné mohol tiež požiadať právneho zástupcu, aby sa na miesto dostavil a dohliadal na výkon inšpekcie. Ak bola jeho kancelária uzamknutá, mohol dať zabezpečiť jej odomknutie v záujme umožnenia plnenia úloh zamestnancami úradu, ktoré im ukladá zákon.

 Jeho námietka, že chcel byť prítomný, je v kontexte plnenia úloh úradu irelevantná, keďže podnikateľ sám nemôže  určovať termín vykonania inšpekcie. Úrad sa v takýchto situáciách nemôže prispôsobovať potrebám podnikateľov, a to  najmä v prípadoch, kedy by to mohlo viesť k zmareniu cieľa, ktorý úrad sleduje, v tomto prípade k odhaleniu možnej  zakázanej dohody obmedzujúcej súťaž. 

Nie je tiež podstatné, či mohla byť inšpekcia z pohľadu jej účelu úspešná, teda či mohol úrad za danej situácie, t.j.  v neprítomnosti štatutára vôbec  získať  nejaké hľadané informácie a podklady, príp. dôkazy o porušení zákona.  V prvom rade úrad nemal ani možnosť sa presvedčiť o pravdivosti tvrdenia konateľa a oboch  zamestnankýň o  tom, či sa naozaj v priestoroch nenachádzajú podklady a informácie rozhodné pre predmet inšpekcie. Navyše, ani podnikateľ nemohol predvídať, čo všetko úrad bude požadovať. Úrad mohol prehliadať počítače a inú výpočtovú techniku aj iných zamestnancov vtedy prítomných, prípadne mohol mať záujem prehliadať listinné dôkazy. V praxi úradu počas inšpekcie tiež dochádza k tomu, že aj u neprítomných osôb, ktoré majú napr. notebooky vo svojej dispozícii, je úrad schopný v spolupráci s podnikateľom zabezpečiť informácie z predmetného zariadenia, a to  aj bez toho aby mal takéto zariadenie fyzicky k dispozícii.   Rozhodujúce však je, že nie podnikateľ Automax, ale úrad mal rozhodnúť v danej situácii, keď konateľ nebol prítomný, či má význam inšpekciu vykonať alebo nie.

Súhrn informácií poskytnutý zamestnancom úradu [pracovné zaradenie] spoločnosti a nimi poskytnutá súčinnosť  rozhodne neumožňovali vykonať plánovanú inšpekciu, počas ktorej by mohlo dôjsť  k uplatneniu právomocí úradu podľa § 22 ods. 2 a 3 zákona. Podnikateľ Automax  neumožnil  vstup do všetkých priestorov s poukazom na to, že tieto sú uzamknuté. Nezabezpečil osobu, ktorá by spolupracovala s úradom. V dôsledku toho nemohlo dôjsť k  prehľadaniu priestorov a ich vybavenia a k zabezpečeniu potenciálnych dôkazov.  Zamestnanci úradu nemohli ani overiť, či sa v nich naozaj nenachádza napríklad notebook alebo iné zariadenia konateľa. Rovnako tak nebol vytvorený priestor  k podaniu ďalších vysvetlení než tých, ktoré už boli podané, t.j.  že štatutár nie je prítomný a prítomné osoby nemôžu bez jeho prítomnosti spolupracovať so zamestnancami úradu. 

O úplnom odmietnutí akejkoľvek ďalšej spolupráce svedčí to, že zamestnankyne podnikateľa Automax odmietli dokonca  podpísať aj zápisnicu o tom, že nebolo možné inšpekciu vykonať, a preto bola zápisnica vyhotovovaná až následne mimo priestorov podnikateľa v priestoroch úradu.

 Za spoluprácu pritom nemožno považovať to, že podnikateľ Automax zamestnancom úradu priamo nebránil, fyzicky alebo inak, vo výkone inšpekcie  a tiež to, že  bol ochotný inšpekciu umožniť v prítomnosti konateľa. Uvedené nemožno považovať za splnenie povinnosti podnikateľa podľa § 40 zákona.

Povinnosť pre podnikateľa Automax v § 40 zákona je jednoznačná a nepripúšťajúca iný výklad ako ten, že podnikateľ Automax bol na základe predložených poverení predsedu úradu povinný umožniť zamestnancom vstup do všetkých jeho priestorov s cieľom vykonať inšpekciu a počas inšpekcie sa jej podriadiť a aktívne spolupracovať bez ohľadu na jeho názor na efektívnosť inšpekcie,  k čomu bezpochyby nedošlo. V prípade, že sa vyskytli prekážky výkonu inšpekcie (neprítomnosť štatutára na mieste, uzamknuté priestory) mal tieto riešiť s vynaložením maximálneho úsilia tak aby k riadnemu priebehu inšpekcie mohlo dôjsť. Podnikateľ Automax však nedeklaroval počas inšpekcie žiadnu snahu vzniknutú situáciu riešiť.

Vzhľadom na situáciu na mieste, uzamknuté priestory a nespoluprácu zo strany podnikateľa Automax  zamestnanci úradu opustili priestory podnikateľa. Je na úrade aby sa v každej konkrétnej situácii rozhodol, či pristúpi k prekonávaniu odporu podnikateľa a akou formou. V posudzovanom  prípade konateľ vyslovil jednoznačný nesúhlas na vykonanie inšpekcie, v dôsledku čoho obe zamestnankyne odmietli poskytovať akékoľvek ďalšie informácie alebo spoluprácu. Za takejto situácie by musel úrad násilím odomykať uzamknuté priestory s pomocou privolanej osoby na to spôsobilej. Prípadne by musel za danej situácie zapečaťovať  zrejme celý podnikateľský priestor podnikateľa Automax aby zabezpečil účel inšpekcie, čo  by sa mohlo javiť vzhľadom na typ priestorov tiež problematické. Ani zapečatenie priestorov by však nemuselo zabrániť možnému ničeniu dôkazov v zariadeniach  výpočtovej techniky, kedy  by napríklad bolo možné na základe vzdialeného prístupu odstrániť dáta v nich. Za situácie, keď podnikateľ Automax naviac ani nezabezpečil spoluprácu osoby z IT oblasti bolo zo strany úradu nevyhnutné  starostlivo zvážiť zásah  úradu formou zabezpečenia výpočtovej techniky bez spolupráce podnikateľa, a to  najmä  s prihliadnutím na   neznalosť komplexnosti  IT  infraštruktúry podnikateľa, resp. neznalosť infraštruktúry ako takej,  zo strany úradu v nadväznosti na možné riziká škôd, ktoré by mohli byť  spôsobené zásahom úradu v dôsledku takejto neznalosti. Zásahom úradu bez spolupráce podnikateľa by úrad mohol vystaviť podnikateľa riziku straty jeho dát, dokonca až poškodenia jeho databázy, poškodenia hardweru, či softweru. Všetky relevantné skutočnosti je preto úrad vždy povinný vyhodnotiť a na ich základe sa rozhodnúť o ďalšom postupe v každom jednotlivom prípade.

Je potrebné však zdôrazniť, že využitie právomocí úradu na prekonávanie odporu, či prekážok u podnikateľa Automax  s cieľom vykonať inšpekciu nemá vplyv na samotné posúdenie povinnosti tohto podnikateľa podľa § 40 zákona. Aj v prípade, ak by úrad svoje právomoci v plnom rozsahu v tomto smere bol  využil a dokonca tým aj  zabezpečil účel inšpekcie bez spolupráce podnikateľa nebránilo by to tomu, aby bol podnikateľ sankcionovaný za porušenie zákona. V zmysle dikcie ustanovenia § 38 ods. 5 zákona je úrad dokonca povinný uložiť pokutu ak zistí, že k porušeniu § 40 zákona došlo a teda zákon nenecháva úradu priestor na úvahu, či pokutu uloží alebo nie.

Následná snaha konateľa podrobiť sa inšpekcii o niekoľko dní neskôr nemôže byť nijako zohľadnená, keďže inšpekcia je založená na momente prekvapenia, ktorý by v takomto prípade už absentoval a je veľmi pravdepodobné, že podnikateľ by odstránil všetky potenciálne dôkazy smerujúce k jeho usvedčeniu z porušenia zákona. V tejto súvislosti nemožno zohľadniť námietku účastníka konania, že neprichádzalo do úvahy ničenie, či zatajovanie dokumentov alebo informácií,  ktoré sú dostupné na iných orgánoch. Z povahy samotnej inšpekcie je zrejmé, že jej účelom nie je získanie dokumentov, ktoré si môže úrad vyžiadať od iných subjektov ale získanie dôkazov o protisúťažnom správaní, ktoré vzhľadom na ich povahu sa v prvom rade nachádzajú u porušovateľov zákona.

Z uvedeného má Rada úradu za jednoznačné preukázané, že podnikateľ Automax neumožnil zamestnancom úradu uplatniť svoju právomoc podľa § 22 ods. 2 a ods. 3 zákona vstupovať do všetkých jeho objektov, priestorov alebo dopravných prostriedkov, ktoré súvisia s jeho činnosťou alebo s konaním s cieľom vykonať inšpekciu, čím porušil tomuto oprávneniu úradu korešpondujúcu povinnosť podnikateľa podľa  § 40 zákona, podľa ktorého bol podnikateľ Automax povinný  umožniť zamestnancom úradu vstup do všetkých objektov, priestorov a dopravných prostriedkov, predložiť úradu požadované informácie a podklady, podrobiť sa preskúmaniu týchto informácií alebo podkladov a spolupracovať s úradom pri ich preverovaní. 
 
7.	Ďalšie námietky účastníka konania

Pokiaľ ide o námietku, že podnikateľ Automax nepoznal lehotu, v ktorej mal svoju povinnosť splniť, táto nemôže byť akceptovaná. Je zrejmé už zo samotného cieľa a charakteru inštitútu inšpekcie, že inšpekcia sa začína predložením poverenia a na to bezprostredne nadväzuje povinnosť podnikateľa plniť pokyny úradu v zmysle zákona, t.j. podávať informácie a predkladať dokumenty nevyhnutné na vykonanie inšpekcie, podrobiť sa preskúmaniu týchto informácií alebo podkladov, spolupracovať s úradom pri ich preverovaní a umožniť zamestnancom úradu vstup do všetkých objektov, priestorov a dopravných prostriedkov podnikateľov. Podnikateľ Automax bol teda povinný podať úplne, správne a pravdivé informácie a podklady v lehote mu stanovenej úradom, v danom prípade bezodkladne.

Časové rozpätie na vykonanie inšpekcie v poverení predstavuje časový rámec, v ktorom inšpekcia musí začať a byť vykonaná. Je to teda časový rámec pre úrad, v rámci ktorého má oprávnenie vstupovať do priestorov podnikateľa a uplatňovať svoje právomoci, čo nie je možné stotožňovať s lehotou pre podnikateľa na splnenie výzvy úradu na predloženie podkladov a informácii. Inšpekcia vždy začína zo strany úradu predložením poverenia a podnikateľ  musí umožniť začatie inšpekcie a predložiť podklady a informácie, t.j. spolupracovať  bezodkladne.  

Rade úradu navyše nie  je ani  zrejmé, ako  by mohla inšpekcia prebehnúť, ak by mali byť určované lehoty s počítaním lehôt podľa správneho poriadku, t.j. že  lehota by začala plynúť  deň nasledujúci po dni po predložení žiadosti úradu. Išlo by o  výklad zákona, ktorý by inštitút inšpekcie úplne znefunkčnil. Charakter požadovaných informácií a podkladov počas inšpekcie je pritom taký, že ich je možné poskytnúť  bezodkladne, čo nie je v rozpore ani so samotným správnym poriadkom. Ak podnikateľ tak učiniť nemôže, môže vždy vzniesť námietku, že to nie je možné a žiadať záznam o tom do zápisnice s tým, že uvedené zdôvodní. V preskúmavanom prípade však o takú situáciu nešlo. V tejto otázke už v minulosti rozhodoval aj súd, ktorý takisto uviedol, že výkon inšpekcie je osobitý spôsob získavania informácií, z ktorého logicky vyplýva, že požadované podklady a informácie je potrebné predložiť bezodkladne, hneď na mieste, inak by bol popretý samotný účel inšpekcie. 

Pokiaľ  ide o námietku vo vzťahu k nesprávnemu procesnému postupu Rady úradu vydaním výzvy, ktorá nemá charakter meritórneho rozhodnutia a dochádza ňou k zmene výrokovej časti rozhodnutia v neprospech podnikateľa, túto Rada úradu odmieta. Výzvu na vyjadrenie pred vydaním rozhodnutia je úrad ako aj Rada úradu, ako druhostupňový orgán, povinná zaslať účastníkovi konania pred vydaním rozhodnutia. Výzva musí obsahovať závery, ku ktorým správny orgán dospel. Rada úradu okrem iného dospela k záveru o potrebe zmeniť prvostupňové rozhodnutie o čom účastníka konania v zmysle § 33 zákona upovedomila a účastník konania sa mal možnosť k tomuto záveru vyjadriť. Je zrejmé, že samotnou výzvou nemôže dôjsť priamo k zmene prvostupňového rozhodnutia. K tomu dochádza samozrejme až právoplatným rozhodnutím Rady úradu.

8.	Záver

 Rada úradu dospela k záveru, že prvostupňový orgán správne zistil skutkový stav veci, avšak  nepresne  aplikoval § 40 zákona tým, že skutkový stav subsumoval iba pod časť skutkovej podstaty porušenia podľa § 40, a to upravujúcu nesplnenie  povinnosti predložiť požadované informácie počas výkonu inšpekcie, čo nie je právne správne a ani to  neodráža reálne zistený skutkový stav v tomto prípade.

Ustanovenie §40 zákona  pokrýva povinnosti podnikateľov, ktoré sú títo vždy povinní splniť všetky, t.j.  ak úrad vykonáva inšpekciu podľa § 22 ods. 3 zákona sú vždy povinní predložiť úradu požadované informácie a podklady, podrobiť sa preskúmaniu týchto informácií alebo podkladov, spolupracovať s úradom pri ich preverovaní a umožniť zamestnancom úradu vstup do všetkých objektov, priestorov a dopravných prostriedkov podnikateľov. 

9.	Zmena rozhodnutia

Podľa § 59 ods. 2 správneho poriadku, ak sú pre to dôvody, odvolací orgán rozhodnutie zmení alebo zruší, inak odvolanie zamietne a rozhodnutie potvrdí.

Rada úradu dospela k záveru, že z dôvodu nesprávneho právneho posúdenia  spočívajúceho v tom, že prvostupňový orgán skutkový stav posúdil iba ako  nepredloženie požadovaných informácií, je prvostupňové  rozhodnutie v bode 1. výrokovej časti potrebné zmeniť nasledovne:

Podnikateľ Automax počas výkonu inšpekcie dňa 10.12.2013 v priestoroch podnikateľa AUTOMAX s.r.o., so sídlom Sládkovičova 127/632, 017 01 Považská Bystrica, IČO: 31 573 681, zapísaného v Obchodnom registri Okresného súdu Trenčín, odd.: Sro., vložka č. 2143/R, pri výkone právomoci úradu podľa § 22 ods. 2 a 3 zákona č. 136/2001 Z.z. o ochrane hospodárskej súťaže a o zmene a doplnení zákona Slovenskej národnej rady č. 347/1990 Zb. o organizácii ministerstiev a ostatných ústredných orgánov štátnej správy Slovenskej republiky v znení neskorších predpisov v znení neskorších predpisov tým, že  konateľ spoločnosti AUTOMAX s.r.o. p. [meno] počas telefonického rozhovoru vyjadril nesúhlas s vykonaním inšpekcie počas jeho neprítomnosti  a súčasne  odmietol  určiť iných zamestnancov alebo iné osoby na  poskytovanie súčinnosti počas inšpekcie, v dôsledku čoho následne odmietli poskytovať úradu súčinnosť aj  prítomné zamestnankyne spoločnosti Automax  [meno] a [meno], porušil povinnosť podľa § 40 zákona predložiť úradu požadované informácie a podklady, podrobiť sa preskúmaniu týchto informácií alebo podkladov, spolupracovať s úradom pri ich preverovaní a umožniť zamestnancom úradu vstup do všetkých objektov, priestorov a dopravných prostriedkov podnikateľov. 

Zvyšná časť výroku rozhodnutia zostáva nezmenená.

10.	 Pokuta 

	S porušením právnej povinnosti spája právo určitý právny následok. Sankcia je jedným z druhov štátneho donútenia predvídaného pre prípad porušenia právnou normou. Sankcia predstavuje vo svojej podstate nepriaznivý dôsledok, ktorý je zodpovednostný subjekt povinný znášať za porušenie právnej povinnosti.

	Pokuta ako sankcia predstavuje principiálny nástroj pre vynucovanie dodržiavania súťažného práva  a pre zabezpečenie nápravy. Jej cieľom je jednak potrestanie porušovateľa (represívny účinok), ako aj zabránenie recidivizmu (preventívny účinok). Sankcia pritom neplní preventívny účinok iba voči samotnému adresátovi rozhodnutia, ale vzhľadom na charakter rozhodnutia ako verejnej listiny prispieva tiež k všeobecnému rozširovaniu súťažného povedomia a súťažnej kultúry aj vo vzťahu k ďalším  podnikateľom a tým plní aj všeobecný preventívny účinok. Generálna prevencia zabezpečuje výchovné ovplyvňovanie tretích osôb prostredníctvom sankcie, aby sami nejednali contra legem.

	Podľa § 38 ods. 5 zákona  podnikateľovi, alebo právnickej osobe, ktorá nesplní povinnosť predložiť úradu v určenej lehote požadované podklady alebo informácie alebo predloží nepravdivé alebo neúplné podklady alebo informácie, alebo neumožní ich preverenie alebo vstup podľa § 40 zákona, úrad uloží pokutu do 1% z obratu podľa § 10 ods. 3 za predchádzajúce uzavreté účtovné obdobie a podnikateľovi alebo právnickej osobe, ktorá za predchádzajúce uzavreté účtovné obdobie dosiahla obrat do 330 eur alebo ktorá nemala žiadny obrat, alebo podnikateľovi alebo právnickej osobe, ktorej obrat nemožno vyčísliť, pokutu do 330 000 eur.

	Podľa § 38 ods. 10 zákona úrad pri ukladaní pokuty posudzuje závažnosť a dĺžku trvania porušovania ustanovení tohto zákona, porušovania ustanovení osobitného predpisu alebo porušovania podmienky, povinnosti alebo záväzku uloženého rozhodnutím úradu. Úrad pri posudzovaní závažnosti porušovania berie do úvahy jeho povahu, skutočný dopad na trh a tam, kde je to účelné, veľkosť relevantného trhu. Okrem týchto kritérií úrad pri ukladaní pokuty berie do úvahy aj iné skutočnosti, najmä opakované porušovanie tým istým podnikateľom, odmietnutie podnikateľa spolupracovať s úradom, postavenie podnikateľa ako vodcu alebo iniciátora porušovania, získanie majetkového prospechu v dôsledku porušovania alebo neplnenie dohody obmedzujúcej súťaž v praxi.

	Ustanovenie § 38 ods. 10 zákona obsahuje demonštratívny výpočet kritérií, ktoré úrad pri ukladaní pokuty zohľadní, nie všetky je však možné zohľadniť v každom prípade, keďže niektoré z nich sa viažu výlučne na správny delikt dohody obmedzujúcej súťaž (postavenie podnikateľa ako vodcu alebo iniciátora porušovania, neplnenie dohody obmedzujúcej súťaž), resp. veľkosť relevantného trhu sa zohľadňuje iba tam, kde je to účelné.

	V kontexte výpočtu pokút má zásada proporcionality za následok, že  pokuta musí byť stanovená  proporcionálne k faktorom, ktoré boli zohľadnené  pri posúdení závažnosti porušenia a tieto faktory sa musia  v tejto súvislosti uplatňovať vnútorne súladným a objektívne zdôvodneným spôsobom.

Ustanovenie § 40 zákona ukladá podnikateľovi povinnosť, ktorú v tomto prípade podnikateľ Automax porušil, a preto je odôvodnené uložiť mu pokutu.

Rada úradu sa stotožňuje s názorom prvostupňového orgánu, že správanie podnikateľa Automax je možné zaradiť medzi veľmi závažne porušenia zákona. Prvostupňový orgán zohľadnil, že trh distribúcie a predaja automobilov je hospodársky významným trhom, s čím Rada úradu súhlasí. Úrad v prvostupňovom rozhodnutí poukázal na význam inšpekcie ako nástroja odhaľovania najzávažnejších porušení hospodárskej  súťaže.

 Konateľ a dve zamestnankyne spoločnosti Automax  napriek poučeniu a hrozbe sankciou nespolupracovali s úradom tak ako im to ukladal § 40 zákona. Súčinnosť, ktorá bola zo strany zamestnankýň poskytnutá, umožnila iba kontaktovať konateľa, ktorý následne  výslovne nesúhlasil s vykonaním inšpekcie a na základe tohto jeho rozhodnutia nekooperovali ani zamestnankyne, bez súčinnosti ktorých nebolo možné riadne inšpekciu vykonať. Podnikateľovi Automax pritom  objektívne nič nebránilo, aby plnil pokyny zamestnancov úradu, a to bez ohľadu na to, či sa domnieval, že z dôvodu neprítomnosti konateľa  nemá inšpekcia význam. Mohol sa vrátiť konateľ na miesto výkonu inšpekcie  alebo  konateľ mohol poveriť osobu, ktorá by zabezpečila odomknutie priestorov a ďalej s úradom spolupracovať. Navyše  svojím konaním tým, že konateľ bol informovaný o prebiehajúcej inšpekcii a nepodriadil sa pokynom úradu napriek hrozbe sankcie, hrozilo riziko, že informácie o inšpekcii môže šíriť ďalej iným podnikateľom, ktorí boli tiež predmetom vyšetrovania úradu.

Závažnosť konania podnikateľa Automax pritom nie je nijako ovplyvnená tým, ako dlho zotrvali zamestnanci úradu v jeho priestoroch. Uvedené nemôže ovplyvňovať  závažnosť marenia právomoci úradu. Krátkosť času, počas ktorého boli zamestnanci úradu v priestoroch podnikateľa Automax iba odzrkadľuje to, že zamestnankyne spoločnosti Automax naozaj nekooperovali a neposkytovali súčinnosť, keď zamestnanci  úradu odišli už po 15 minútach.

Námietka, že spoločnosť AUTOMAX je spoločnosťou s regionálnym charakterom bez schopnosti vplyvu na hospodársku súťaž, v tomto prípade nemá vplyv na prijatý záver. Na základe informácii, ktoré už mal úrad v dispozícií v čase inšpekcie,  spoločnosť AUTOMAX bola podozrivá, že sa dopustila porušenia zákona uzavretím dohody obmedzujúcej súťaž. Úrad prešetroval správanie viacerých subjektov na trhu, ktoré mohlo byť spôsobilé hospodársku súťaž obmedziť.

Správne posúdil prvostupňový orgán aj dĺžku protisúťažného konania, keď posudzované správanie vyhodnotil ako jednorazový delikt. Úrad správne postupoval pri ukladaní pokuty a správne zohľadnil všetky relevantné skutočnosti.

Vychádzajúc z toho, že za porušenie § 40 zákona je možné uložiť pokutu vo výške do 1% z obratu podľa § 10 ods. 3 zákona za predchádzajúce uzavreté účtovné obdobie uloženie pokuty vo výške 0,6 % z obratu považuje Rada úradu za primerané a plniace ako represívny, tak aj preventívny účel uloženej sankcie v tomto posudzovanom prípade.

Poučenie:  

Proti tomuto rozhodnutiu sa podľa § 61 ods. 2 zákona č. 71/1967 Zb. o správnom konaní (správny poriadok) v znení neskorších predpisov nemožno odvolať. Proti tomuto rozhodnutiu možno podať žalobu podľa 
§ 247 Občianskeho súdneho poriadku na Krajský súd v Bratislave do dvoch mesiacov od jeho doručenia. 

                                                                               Tibor Menyhart
                                                                                    predseda
                                                                Rady Protimonopolného úradu SR

Rozhodnutie sa doručí:

1.	Advokátska kancelária JUDr. ROJKO s.r.o, JUDr. Stanislav Rojko - konateľ, advokát, Železničná 90/12,017 01 Považská Bystrica.
2.	Protimonopolný úrad Slovenskej republiky, odbor zneužitia dominantného  postavenia  a vertikálnych dohôd.