PROTIMONOPOLNÝ ÚRAD SLOVENSKEJ REPUBLIKY

ROZHODNUTIE

Číslo: 2002/DZ/P/2/157	Bratislava 30. júl 2002

	Predsedníčka Protimonopolného úradu Slovenskej republiky v Bratislave, ako orgán príslušný na konanie podľa § 61 ods. 2 zákona č. 71/1967 Zb. o správnom konaní, vo veci rozkladu podaného podnikateľom Slovenské telekomunikácie, a.s., Námestie slobody 6, 817 62 Bratislava, proti rozhodnutiu Protimonopolného úradu Slovenskej republiky, IV. výkonného odboru č. 2000/DZ/4/1/271 zo dňa 29.09.2000, na návrh osobitnej komisie takto 

rozhodla:

podľa § 59 ods. 2 zákona č. 71/1967 Zb. o správnom konaní sa rozhodnutie Protimonopolného úradu Slovenskej republiky, IV. výkonného odboru č. 2000/DZ/4/1/271 zo dňa 29.09.2000 mení takto: 

Bod 1 výrokovej časti rozhodnutia znie:

podľa § 11 ods. 1 písm. e) zákona č. 188/1994 Z.z. o ochrane hospodárskej súťaže v znení neskorších predpisov konanie podnikateľa Slovenské telekomunikácie, a.s., Námestie slobody 6, 817 62 Bratislava, spočívajúce v uplatňovaní rozdielnych podmienok pri kalkulovaní a fakturovaní ceny za poskytovanie služby INTERCONNECT a služby ACCESS (poskytovaných na základe Doplnku č. 6 zo dňa 17.03.2000 k Cenníku telekomunikačných služieb účinného odo dňa 01.07.1999) pre podnikateľa Slovenské telekomunikácie, a.s., Námestie slobody 6, 817 62 Bratislava na jednej strane a  pre ostatných poskytovateľov internetových služieb na strane druhej, malo povahu zneužitia dominantného postavenia podľa § 7 ods. 5 písm. c) zákona č. 188/1994 Z.z. o ochrane hospodárskej súťaže v znení neskorších predpisov na relevantnom trhu prenájmu digitálnych okruhov, následkom ktorého bolo znevýhodnenie ostatných poskytovateľov internetových služieb na dotknutom relevantnom trhu poskytovania internetových služieb, 

Bod 2 výrokovej časti rozhodnutia znie: 

	podľa § 11 ods. 1 písm. e) zákona č. 188/1994 Z.z. o ochrane hospodárskej súťaže v znení neskorších predpisov konanie podnikateľa Slovenské telekomunikácie, a.s., Námestie slobody 6, 817 62 Bratislava spočívajúce vo faktúrovaní rozdielnych cien za prenájom štandartného digitálneho okruhu v mesiacoch máj a jún 2000 užívateľom služby prenájmu štandartného digitálneho okruhu nemá povahu zneužitia dominantného postavenia podľa § 7 ods. 4 zákona č. 188/1994 Z.z. o ochrane hospodárskej súťaže v znení neskorších predpisov v spojení s § 7 ods. 5 zákona č. 188/1994 Z.z. o ochrane hospodárskej súťaže v znení neskorších predpisov,

Bod 3 výrokovej časti rozhodnutia znie:

	podľa § 11 ods. 1 písm. e) zákona č. 188/1994 Z.z. o ochrane hospodárskej súťaže v znení neskorších predpisov, konanie podnikateľa Slovenské telekomunikácie, a.s., Námestie slobody 6, 817 62 Bratislava spočívajúce v období od 01.01.2002 v neposkytovaní prístupu k miestnym vedeniam má povahu zneužitia dominantného postavenia na relevantnom trhu poskytovania prístupu k miestnym vedeniam podľa § 7 ods. 5 písm. b) zákona č. 188/1994 Z.z. o ochrane hospodárskej súťaže v znení neskorších predpisov, následkom ktorého je obmedzenie odbytu pri poskytovaní internetových služieb jednotlivými poskytovateľmi internetových služieb,

Bod 4 výrokovej časti rozhodnutia znie:

	podľa § 11 ods. 1 písm. e) zákona č. 188/1994 Z.z. o ochrane hospodárskej súťaže v znení neskorších predpisov konanie podnikateľa Slovenské telekomunikácie, a.s., Námestie slobody 6, 817 62 Bratislava odo dňa 01.05.2000 do 31.12.2001 pri poskytovaní telekomunikačnej služby „Analóg plus“ podľa Doplnku č. 6 zo dňa 17.03.2000 k Cenníku telekomunikačných služieb účinného odo dňa 01.07.1999, položka I.13 malo povahu zneužitia dominantného postavenia podľa § 7 ods. 5 písm. c) zákona č. 188/1994 Z.z. o ochrane hospodárskej súťaže v znení neskorších predpisov na relevantnom trhu prístupu k miestnym vedeniam, tým, že skupine poskytovateľov internetových služieb, ktorí boli odberateľmi služby „Prenájom miestnych analógových vedení“ od podnikateľa Slovenské telekomunikácie, a.s., Námestie slobody 6, 817 62 Bratislava do 01.04.2000 bolo umožnené odoberať telekomunikačnú službu „Analóg plus“, ostatným poskytovateľom internetových služieb prístup k telekomunikačnej službe „Analóg plus“ nebol umožnený. Uvedeným konaním podnikateľ Slovenské telekomunikácie, a.s., Námestie slobody 6, 817 62 Bratislava vytvoril nerovnaké podmienky na dotknutom relevantnom trhu poskytovania internetových služieb,

Bod 5 výrokovej časti rozhodnutia znie:

	podľa § 11 ods. 1 písm. e) zákona č. 188/1994 Z.z. o ochrane hospodárskej súťaže v znení neskorších predpisov konanie podnikateľa Slovenské telekomunikácie, a.s., Námestie slobody 6, 817 62 Bratislava spočívajúce v odmietnutí prístupu k miestnym vedeniam, ako k unikátnemu zariadeniu odo dňa 31.12.2001 pre poskytovateľov internetových služieb má povahu zneužitia dominantného postavenia podľa § 7 ods. 4 zákona č. 188/1994 Z.z. o ochrane hospodárskej súťaže v znení neskorších predpisov na relevantnom trhu prístupu k miestnym vedeniam,

Bod 6 výrokovej časti rozhodnutia znie:

	podľa § 11 ods. 1 písm. f) zákona č. 188/1994 Z.z. o ochrane hospodárskej súťaže v znení neskorších predpisov ukladá podnikateľovi Slovenské telekomunikácie, a.s., Námestie slobody 6, 817 62 Bratislava povinnosť poskytnúť prístup k miestnym vedeniam pre jednotlivých poskytovateľov internetových služieb.

Odôvodnenie: 

	Protimonopolný úrad Slovenskej republiky, IV. výkonný odbor (ďalej len „úrad“) vydal dňa 29.09.2000 rozhodnutie č. 2000/DZ/4/1/271, ktorým rozhodol, že:

- konanie podnikateľa Slovenské telekomunikácie, a.s., Námestie slobody 6, 817 62 Bratislava (ďalej len „Slovenské telekomunikácie“) spočívajúce v obmedzení odbytu okruhov INTERCONNECT a  ACCESS na úkor koncových užívateľov služby Internet má povahu zneužitia dominantného postavenia na relevantnom trhu prenájmu digitálnych okruhov podľa § 7 ods. 5 písm. b) zákona č. 188/1994 Z.z. o ochrane hospodárskej súťaže v znení neskorších predpisov (ďalej len „zákon“);

- konanie podnikateľa Slovenské telekomunikácie ako prenajímateľa digitálnych okruhov spočívajúce vo fakturovaní rozdielnych cien v mesiacoch máj a jún 2000 za štandardný digitálny okruh voči jednotlivým poskytovateľom služby Internet – Slovenským telekomunikáciám a ostatným poskytovateľom tejto služby, ktorými boli títo v hospodárskej súťaži znevýhodňovaní, má povahu zneužitia dominantného postavenia na relevantnom trhu prenájmu digitálnych okruhov podľa § 7 ods. 5 písm. c) zákona, 

- konanie podnikateľa Slovenské telekomunikácie ako prenajímateľa miestnych vedení, spočívajúce v obmedzení odbytu prenájmu miestneho dvojdrôtového vedenia telefónneho typu podľa odporúčania  ITU-T, M.1040 pre nových koncových užívateľov služby Internet znížením kvality miestneho dvojdrôtového vedenia telefónneho typu zavedením frekvenčných filtrov, čím bolo znížené frekvenčné spektrum na úkor existujúcich koncových užívateľov služby Internet má povahu zneužitia dominantného postavenia na relevantnom trhu prenájmu miestnych vedení podľa § 7 ods. 5 písm. b) zákona.

	Úrad v predmetnom rozhodnutí uložil podnikateľovi Slovenské telekomunikácie povinnosť zdržať sa zneužívania dominantného postavenia na relevantnom trhu prenájmu digitálnych okruhov a  odstrániť závadný stav poskytovaním a  fakturovaním služby INTERCONNECT a  ACCESS koncovým užívateľom služby Internet. Súčasne úrad uložil podnikateľovi Slovenské telekomunikácie povinnosť zdržať sa zneužívania dominantného postavenia na relevantnom trhu prenájmu miestnych vedení a odstrániť závadný stav odstránením frekvenčných filtrov pri prenájme miestneho dvojdrôtového vedenia telefónneho typu pre nových koncových užívateľov služby Internet. Úrad za porušenie zákazu zneužívania dominantného postavenia na relevantnom trhu podľa § 7 ods. 4 zákona uložil podnikateľovi Slovenské telekomunikácie podľa § 11 ods. 1 písm. j) v spojení s § 14 zákona pokutu v sume 10 000 000,- Sk (slovom desať miliónov slovenských korún).

	Dňa 22.02.2001 predseda úradu, ako druhostupňový orgán vydal rozhodnutie č. 2001/DZ/P/2/52, ktorým bolo zmenené rozhodnutie prvostupňového orgánu tak, že: 

- konanie podnikateľa Slovenské telekomunikácie ako prenajímateľa digitálnych okruhov, spočívajúce v uplatňovaní rozdielnych podmienok pri poskytovaní služieb INTERCONNECT a ACCESS voči koncovým užívateľom používajúcim internetové služby spoločnosti Slovenské telekomunikácie a koncovým užívateľom používajúcim internetové služby ostatných poskytovateľov Internetu, ktorými sú koncoví užívatelia používajúci internetové služby ostatných poskytovateľov Internetu v hospodárskej súťaži znevýhodňovaní na dotknutom relevantnom trhu internetových služieb, má povahu zneužitia dominantného postavenia na relevantnom trhu prenájmu digitálnych okruhov podľa § 7 ods. 5 písm. c) zákona, 

- konanie podnikateľa Slovenské telekomunikácie ako prenajímateľa digitálnych okruhov, spočívajúce v uplatňovaní rozdielnych podmienok pri poskytovaní služieb INTERCONNECT a ACCESS pre podnikateľa Slovenské telekomunikácie a ostatných poskytovateľov Internetu, ktorými sú ostatní poskytovatelia Internetu v hospodárskej súťaži znevýhodňovaní na dotknutom relevantnom trhu internetových služieb, má povahu zneužitia dominantného postavenia na relevantnom trhu prenájmu digitálnych okruhov podľa § 7 ods. 5 písm. c) zákona,

- konanie podnikateľa Slovenské telekomunikácie ako prenajímateľa digitálnych okruhov, spočívajúce vo vylúčení priameho poskytovania služby INTERCONNECT a ACCESS pre koncových užívateľov služby Internet s výnimkou koncových užívateľov využívajúcich internetovú službu podnikateľa Slovenské telekomunikácie (Slovakia IP), má povahu zneužitia dominantného postavenia na relevantnom trhu prenájmu digitálnych okruhov podľa § 7 ods. 5 písm. b) zákona,

- konanie podnikateľa Slovenské telekomunikácie ako prenajímateľa digitálnych okruhov, ktoré spočívalo vo fakturovaní rozdielnych cien v mesiacoch máj a jún 2000 za štandardný digitálny okruh jednotlivým koncovým užívateľom služby Internet (pre používateľov služby Internet Slovenských telekomunikácií, a.s. podľa položky I.43010 a pre ostatných poskytovateľov služby Internet a ich užívateľov služby Internet podľa položky I.18010 Doplnku č. 6/2000 k Cenníku telekomunikačných služieb), má povahu zneužitia dominantného postavenia na relevantnom trhu prenájmu digitálnych okruhov podľa § 7 ods. 5 písm. c) zákona,

- konanie podnikateľa Slovenské telekomunikácie ako prenajímateľa miestnych vedení spočívajúce v zabránení prístupu k  miestnemu dvojdrôtovému vedeniu telefónneho typu podľa odporúčania ITU-T, M.1040, novým koncovým užívateľom služby Internet od 01.05.2000 a  obmedzení rozsahu poskytovaných služieb pre existujúcich koncových užívateľov služby Internet znížením kvality miestneho dvojdrôtového vedenia telefónneho typu podľa odporúčania ITU-T, M.1040 zavedením frekvenčných filtrov, čím bolo znížené frekvenčné spektrum na úkor existujúcich koncových užívateľov služby Internet má povahu zneužitia dominantného postavenia na relevantnom trhu prenájmu miestnych vedení podľa § 7 ods. 5 písm. b) zákona,

- konanie podnikateľa Slovenské telekomunikácie ako prenajímateľa miestnych vedení spočívajúce v čase od 01.05.2000 v zabránení prístupu k  miestnemu dvojdrôtovému vedeniu telefónneho typu podľa odporúčania ITU-T, M.1040 novým koncovým užívateľom služby Internet, následkom čoho dochádza k znevýhodneniu nových koncových užívateľov majúcich možnosť prenajatia si od spoločnosti Slovenské telekomunikácie, a.s. len digitálne okruhy bez možnosti prenajatia služby Analog plus oproti existujúcim koncovým užívateľom služby Internet, majúcim už v prenájme miestne vedenie s možnosťou od 01.05.2000 prenajatia služby Analog Plus, má povahu zneužitia dominantného postavenia na relevantnom trhu prenájmu miestnych vedení a to uplatňovaním rozdielnych podmienok pri zhodnom alebo porovnateľnom plnení voči podnikateľom používajúcim internetové služby, ktorí sú v hospodárskej súťaži znevýhodňovaní podľa § 7 ods. 5 písm. c) zákona.

Druhostupňový orgán v rozhodnutí č. 2001/DZ/P/2/52 zo dňa 22.02.2001 uložil podnikateľovi Slovenské telekomunikácie povinnosť odstrániť závadný stav zavedením rovnakých podmienok pri poskytovaní služieb INTERCONNECT a ACCESS pre všetkých koncových užívateľov služby Internet tak, aby poskytovanie a fakturovanie služieb INTERCONNECT a ACCESS bolo rovnaké v prípade koncových užívateľov používajúcich internetové služby spoločnosti Slovenské telekomunikácie a koncových užívateľov používajúcich internetové služby ostatných poskytovateľov Internetu, povinnosť odstrániť závadný stav zavedením rovnakých podmienok pri poskytovaní služieb INTERCONNECT a ACCESS pre podnikateľa Slovenské telekomunikácie a ostatných poskytovateľov Internetu tak, aby poskytovanie a fakturovanie služieb INTERCONNECT a ACCESS bolo rovnaké pre podnikateľa Slovenské telekomunikácie a ostatných poskytovateľov Internetu, povinnosť odstrániť závadný stav umožnením priameho prístupu koncovým užívateľom služby Internet k službe INTERCONNECT a ACCESS, povinnosť odstrániť závadný stav umožnením prístupu k  miestnemu dvojdrôtovému vedeniu telefónneho typu podľa odporúčania ITU-T, M.1040 novým koncovým užívateľom služby Internet; pre nových a existujúcich koncových užívateľov služby Internet prenajímať miestne vedenie za rovnakých alebo porovnateľných podmienok, ktoré existovali pred účinnosťou Doplnku č. 6 k Cenníku podnikateľa Slovenské telekomunikácie do 30.04.2000, povinnosť odstrániť závadný stav  odstránením frekvenčných filtrov pri prenájme miestneho dvojdrôtového vedenia telefónneho typu podľa odporúčania ITU-T, M.1040 pre existujúcich koncových užívateľov služby Internet. Druhostupňový orgán uložil podnikateľovi Slovenské telekomunikácie pokutu v sume 10 000 000,- Sk (slovom desať miliónov slovenských korún). 

	Podnikateľ Slovenské telekomunikácie podal proti rozhodnutiu druhostupňového orgánu žalobu na Najvyšší súd Slovenskej republiky (ďalej len „NS SR“) a ten rozsudkom č. 4/Sž 28/01 zo dňa 25.09.2001, doručeným úradu dňa 21.11.2001, zrušil druhostupňové rozhodnutie č. 2001/DZ/P/2/52 zo dňa 22.02.2001 a vec vrátil na ďalšie konanie.

	Orgán rozhodujúci o rozklade opätovne preskúmal prvostupňové rozhodnutie č. 2000/DZ/4/1/271 zo dňa 29.09.2001 v celom rozsahu, pričom bral do úvahy i právny názor NS SR vyslovený v rozsudku, ktorým bolo zrušené druhostupňové rozhodnutie úradu č. 2001/DZ/P/2/52 zo dňa 22.02.2001.

	Podnikateľ Slovenské telekomunikácie v rozklade, ktorý bol doručený úradu dňa 18.10.2000 (č. listu 3465/2000) namietal najmä nasledovné skutočnosti:

„Napadnuté rozhodnutie bolo vydané v rozpore s príslušnými platnými procesnoprávnymi predpismi a príslušnými platnými hmotnoprávnymi predpismi v oblasti Protimonopolného práva a  v  oblasti poskytovania telekomunikačných služieb... V predmetnom konaní úrad posudzoval postavenie ST a  práva a povinnosti vyplývajúce z predpisov a relevantných právnych noriem platných v čase  podania na začatie správneho konania..... Tak v správnom, ako aj v súdnom konaní totiž príslušný orgán je povinný vydať rozhodnutie podľa právnej úpravy platnej v čase vydania rozhodnutia... Podľa práva platného v čase konania mohol prvostupňový orgán posudzovať iba tie skutočnosti, ktoré sa stali alebo trvali iba v čase platnosti starej právnej úpravy... Toto zásadné pochybenie sa najmä týka posudzovania  prvostupňového orgánu, či má ST povinnosť prenajímať telekomunikačné vedenie, ale i iných častí rozhodnutia.“ 

	„Prvostupňový orgán porušil povinnosť podľa § 32, ods. 1 Správneho poriadku, keď pri posudzovaní konania ST v jednotlivých prejednávaných veciach  a pred vydaním svojho rozhodnutia nepožiadal o vyjadrenie Ministerstvo dopravy, pôšt a telekomunikácií. Prvostupňový orgán tak neurobil napriek tomu, že ST na ústnom pojednávaní niekoľkokrát zdôraznili, že ST postupovali v súčinnosti s TÚ SR a MDPT...Taktiež rovnakým spôsobom konal prvostupňový orgán v rozpore so zákonom, keď si nevyžiadal expertný posudok, v ktorom by zadal zodpovedanie otázky, či zavedenie frekvenčných filtrov zo strany ST spôsobuje znižovanie kvality analógových okruhov. Prvostupňový orgán sa i v tomto prípade (viď odôvodnenie rozhodnutia) spoľahol  výlučne na tvrdenie navrhovateľa a na vlastné znalosti a vlastný úsudok i napriek tomu, že sám odborníkom v danej oblasti nie je.“

	„Za účelom splnenia svojich vyššie uvedených povinností má správny orgán právo v zmysle § 42 Správneho poriadku použiť všetky prostriedky, ktorými možno zistiť a objasniť skutočný stav veci a ktoré sú v súlade s právnymi predpismi (najmä svedecké výpovede, znalecké posudky, listiny, obhliadky a pod.). Správny orgán má taktiež v zmysle § 32 ods. 3 Správneho poriadku  právo požiadať štátne orgány a iné organizácie o oznámenie skutočnosti, ktoré majú význam pre konanie a rozhodnutie... Prvostupňový orgán hrubým spôsobom porušil svoju zákonnú povinnosť vyhľadávania, keď ako je zrejmé z odôvodnenia, v ktorom neuvádza žiadne iné podklady pre svoje tvrdenia, pri vydaní svojho rozhodnutia  vychádzal iba z tvrdení účastníkov konania a zo svojich vlastných poznatkov, hoci sám v danej oblasti  odborníkom nie je. Ba navyše prvostupňový orgán v mnohých častiach odôvodnenia napadnutého  rozhodnutia robí konštatovania, pričom tieto neopiera o žiadne dôkazy.“

	„Rovnako sa prvostupňový orgán vôbec nezaoberal pri posudzovaní diskriminačných cien ST za jednotlivé služby tvorbou týchto cien, teda nezisťoval, či sa jedná o ceny primerané s ohľadom na náklady spojené s poskytovaním tej ktorej služby, alebo o ceny monopolné, obsahujúce neprimeraný zisk....Teda i z vyššie uvedených dôkazov je zrejmé, že prvostupňový orgán nevykonal všetky potrebné dôkazy, aby zistil presne a úplne skutočný stav veci, čím porušil svoju zákonnú povinnosť a preto i z tohto dôvodu je potrebné predmetné rozhodnutie zrušiť.“

	Ďalšie námietky podnikateľa Slovenské telekomunikácie k jednotlivým častiam výroku napadnutého prvostupňového rozhodnutia:

	„Ohľadne ods. (1) výrokovej časti napadnutého rozhodnutia prvostupňový orgán v predmetnej veci vyššie uvedené procesnoprávne predpisy porušil, teda nie presne a nie úplne zistil skutočný stav veci, keď konštatoval že Slovenské telekomunikácie, a.s. (ďalej len „ST“) zneužili svoje dominantné postavenie na relevantnom trhu prenájmu digitálnych okruhov obmedzením odbytu okruhov INTERCONNET a ACCESS na úkor koncových používateľov služby Internet... Zo žiadneho dôkazu vykonaného PMÚ SR v predmetnom správnom konaní teda žiadnym spôsobom akéhokoľvek (t.j. ani také, ktorý by bolo na úkor, ani také, ktoré by bolo na prospech užívateľov služby Internet) obmedzovanie odbytu okruhov INTERCONNET a ACCESS nevyplýva.“
		
	„Tvrdenie obsiahnuté v ods. (1) výrokovej časti napadnutého rozhodnutia je  teda nepodložené, nepravdivé a zmätočné a s ohľadom na vyššie uvedené skutočnosti je potrebné túto časť výroku napadnutého rozhodnutia zrušiť. Ohľadne ods. (2) výrokovej časti napadnutého rozhodnutia prvostupňový orgán v predmetnej veci vyššie uvedené procesnoprávne predpisy porušil, keď na základe nie presne a nie úplne zisteného skutočného stavu veci konštatoval, že došlo k zneužitiu dominantného postavenia ST na relevantnom trhu v zmysle § 7 ods. 5 písm. c) ZHS fakturovaním rozdielnych cien v mesiacoch máj a jún 2000 za štandardný  digitálny okruh voči jednotlivým poskytovateľom služby Internet – Slovenským telekomunikáciám, a.s. a ostatným poskytovateľom tejto služby...Predovšetkým je zrejme nesprávne a nepravdivé tvrdenie, že ST za prenájom digitálnych okruhov fakturovali rozdielne ceny rôznym poskytovateľom  služby Internet. Cena vo výške 6.000,- Sk mesačne nebola nikdy účtovaná žiadnemu poskytovateľovi  služby Internet. Takáto cena bola vždy a v súlade s platným cenníkom ST účtovaná iba koncovým užívateľom ST. Iným poskytovateľom služby Internet ST prenajímala digitálne okruhy za jednotnú a nediskriminačnú cenu 8.500,- Sk, a to na území celej  SR a po celé obdobie bez výnimky.“

	„Je teda zrejmé, že prvostupňový orgán pri zisťovaní, či došlo k tzv. diskriminačnému uplatňovaniu rôznych cien voči rôznym odberateľom, nepostrehol, že sa vo vyššie uvedených dvoch prípadoch jedná o dve služby, ktoré síce obe spadajú svojou technickou povahou do prenájmu digitálnych telekomunikačných okruhov, ktoré však s ohľadom na druh ich užívateľa nemožno v žiadnom prípade stotožňovať.  V prvom prípade sa totiž jednalo o službu prenájom digitálnych okruhov pre koncových užívateľov, t.j. pre osoby, ktoré takto prenajaté okruhy ďalej nepoužívajú na vykonávanie podnikateľskej  činnosti „poskytovanie služby Internet“ a v druhom prípade sa jednalo o službu prenájmu digitálnych okruhov pre poskytovateľov služby Internet.“

	„Teda na základe vyššie uvedeného je jednoznačné, že prvostupňový orgán pochybil už v samotnom určení relevantného trhu. Určenie relevantného trhu ako prenájom digitálnych okruhov je totiž nedostatočné, nakoľko prenájom digitálnych okruhov koncovým užívateľom je jedným relevantným trhom a prenájom digitálnych okruhov poskytovateľom služby Internet je druhým relevantným trhom, ktorý je kvalitatívne odlišný v spôsobe a účele využitia predmetného prenajatého digitálneho okruhu...Tvrdenie obsiahnuté v ods. (2) výrokovej časti napadnutého rozhodnutia sú teda nedostatočne preukázané a nepravdivé, je teda potrebné i túto časť výroku napadnutého rozhodnutia zrušiť.“
	
	„Porušenie povinnosti podľa § 32 Správneho poriadku spočíva v tom, že prvostupňový orgán napriek svojej povinnosti zabezpečiť dostatočný dôkazový materiál ex officio, v skutočnosti vôbec nepreveril a následne nezistil, že ST službu prenájmu „holého“ miestneho dvojdrôtového vedenia telefónneho typu neposkytujú, a to z dôvodu, že vedenie ST, ako samostatnej právnickej osoby, t.j. súkromnoprávneho subjektu o tom rozhodlo.“

	„Platný telekomunikačný zákon č. 195/2000 vo svojich § 21, 22, 23 a 24 stanovuje prevádzkovateľovi verejnej telekomunikačnej siete s významným vplyvom na trhu, ktorým ST sú, povinnosť umožniť pripojenie, prístup do ním prevádzkovanej verejnej telekomunikačnej siete, ďalej povinnosť umožniť prepojenie a povinnosť prenajímať telekomunikačné okruhy.  Článok 4.2 platnej telekomunikačnej licencie ST presne stanovuje, že povinnosť poskytovať verejnú telekomunikačnú službu prenosu dát (o ktorú sa v tomto konaní jedná) podľa ustanovenia § 26, ods. 2 písm. a) zákona sa bude považovať za splnenú, ak ST budú poskytovať pripojenie k pevnej verejnej  telekomunikačnej sieti vo frekvenčnom rozsahu 300 až  3400 Hz a dodržiavať základné parametre kvality stanovené v prílohe licencie...Teda telekomunikačný zákon, ani iné súvisiace predpisy a ani  telekomunikačná licencia ST neobsahujú žiadne ustanovenie, ktoré by určovalo povinnosť ST poskytovať službu prenájmu telefónnych vedení, alebo prenájmu telekomunikačných okruhov (t.j. pripojenie alebo prístup do siete) v inom frekvenčnom rozsahu ako 300 až 3400 Hz.“ 

	„Poskytovanie ostatných telekomunikačných služieb, t.j. i poskytovanie prístupu, pripojenia, prepojenia a prenájmu telekomunikačných okruhov na frekvenciách iných nad alebo pod frekvenčný rozsah 300 až 3400 Hz, je predmetom vlastného a slobodného uváženia obchodného vedenia ST ako subjektu súkromného práva a PMÚ SR nemá právomoc danú zákonom, aby ST uložil povinnosť poskytovať takéto služby.“

	„Na záver, nie menej závažným dôvodom na zrušenie tejto časti výroku rozhodnutia je  i skutočnosť, že ST službu prenájmu  miestnych vedení neposkytujú, teda sa na trhu prenájmu miestnych vedení vôbec nezúčastňujú a nemôžu mať na ňom ani dominantné postavenie. Teda nie sú tu ani zákonom stanovené predpoklady, aby PMÚ SR vôbec o zneužívaní dominantného postavenia ST na relevantnom trhu miestnych vedení rozhodoval.“

	„Ak teda sú dôvody, aby odvolací  orgán zrušil ods.(1), je potrebné aby zrušil i ods.(4) výroku, ktorý sa o ods. (1) opiera a je z neho odôvodnený. Ods. (4) výroku napadnutého rozhodnutia je však potrebné zrušiť i z dôvodu jeho nezrozumiteľnosti a zmätočnosti a tým i nevykonateľnosti. Zo znenia tejto časti výroku totiž nevyplýva, ktorej skupine koncových užívateľov majú ST túto službu účtovať. Nie je vôbec jasné či tieto služby majú byť účtované všetkým koncovým užívateľom, alebo len koncovým užívateľom Internetu.“

	„Ohľadne ods. (5) výrokovej časti napadnutého rozhodnutia je potrebné túto zrušiť, nakoľko s ohľadom na dôvody uvedené k ods. (3) výroku napadnutého rozhodnutia ST službu  prenájmu telefónneho vedenia vôbec neposkytujú, čo je ich legitímnym právom.“

	„Ak však mal prvostupňový orgán na mysli prenájom analógových okruhov podľa odporúčania ITU-T, M. 1040 (ktorú službu ST poskytujú) je podľa nášho názoru zavedenie frekvenčných filtrov zo strany ST odôvodnené, v súlade s právnymi predpismi a platnou telekomunikačnou licenciou a nepredstavuje obmedzenie odbytu prenájmu týchto okruhov a teda ani zneužitie dominantného postavenia ST na úkor iných súťažiteľov na relevantnom trhu, ale prostriedok ochrany pred využívaním služby prenájom bežných analógových okruhov, t.j. okruhov vo frekvenčnom rozsahu 300 – 3400 Hz nad dohodnutý rozsah plnenia a na iné účely.“

	„Prvostupňový orgán si totiž podľa nášho názoru neujasnil pojem analógového okruhu z hľadiska frekvenčného pásma, ktoré je pri týchto okruhoch využívané. Analógový okruh je totiž telekomunikačný okruh, ktorý  v zmysle odporúčania ITU-T, M.1040 využíva na prenos hlas a dát frekvenčné pásmo v rozsahu od  300 – 3400 Hz. V zmysle odporúčania ITU-T, M. 1040 frekvencie v pásme nad a pod uvedenými hodnotami nie sú frekvencie využívanými v analógovom okruhu.“

	„Spomínané frekvenčné filtre, ktoré ST inštalovali na analógové okruhy poskytované svojim zákazníkom, vôbec do frekvenčného pásma 300 – 3400 Hz nezasiahli, a to ani kvalitatívnym ani kvantitatívnym spôsobom, t.j. nespôsobili ani nemožnosť využívania ktorejkoľvek frekvencie v rámci  uvedeného pásma ani neznížili rýchlosť prenosu hlasu alebo dát v rámci tohto pásma.“

	„S ohľadom na preukázané nezasahovanie zavedených frekvenčných filtrov, do frekvenčného pásma využívaného v rámci analógového okruhu je zreteľné, že navrhovateľ sa v skutočnosti svojím podaním nedomáhal toho, aby mu boli poskytované kvalitné analógové okruhy, ktorých charakteristika a popis je uvedená vyššie, ale toho aby bolo umožnené analógové okruhy  prenajaté od ST využívať i pre iné účely.“

	„Pred zavedením uvedených frekvenčných filtrov mali totiž nájomcovia analógových  okruhov prístup aj k frekvenčným pásmam nad a pod frekvenčným  pásmom analógových okruhov, nakoľko  nefiltrované analógové okruhy tieto objektívne boli schopné prenášať.“

	„Takéto využívanie zo strany zákazníkov ST bolo vlastne zneužívaním poskytnutých analógových okruhov, nakoľko za cenu analógového okruhu vlastne obdržali vedenia, ktoré boli schopné prenášať i frekvencie, ktoré sa  využívajú pri digitálnych okruhoch, ktorých prenájom je s ohľadom na väčšiu technickú nákladnosť podstatne drahší. Ako príklad možného zneužívania nefiltrovaného analógového okruhu možno uviesť fakt, že jednoduchým pripojením digitálnych modemov na koncové body nefiltrovaného analógového okruhu ST, bolo možné zriadiť štandardný digitálny okruh.“

	„Zámerom, ale taktiež i skutočným efektom zavedenia frekvenčných filtrov na analógové okruhy ST teda nikdy nebolo  a nie je zníženie kvality analógových okruhov ST (t.j. okruhov pracujúcich na frekvenčnom pásme 300 – 3400 Hz), ale zamedzenie zneužívania vedení určených ako analógové okruhy na účely iné,  najmä na svojvoľné zriaďovanie digitálnych okruhov a pod.“

	„V poslednom ods. str. 5 odôvodnenia  prvostupňový orgán uvádza, že „Nasledujúca tabuľka API obsahuje porovnanie cien za mesačný prenájom digitálnych okruhov, ktoré podľa cenníka platia pre užívateľov Internetu.... Predmetná tabuľka pritom nepredstavuje nič iného, ako holý výpočet cien ST za mesačný prenájom digitálnych okruhov:

-pre koncových užívateľov jedného digitálneho okruhu Internetu ST
-pre užívateľov jedného digitálneho okruhu, v prípade, že je užívateľ poskytovateľom služby Internet
-v rámci služby INTERCONNECT plus ACCESS

	Takýmto svojvoľným zamieňaním týchto dvoch delení totiž vzniká dojem, že ST sú zodpovedné a spôsobujú svojím konaním, že iní poskytovatelia služby Internet  účtujú svojim klientom ceny uvedené v predmetných tabuľkách, najmä čo sa týka cien za služby INTERCONNECT plus ACCESS. S ohľadom na charakter služby INTERCONNECT je totiž možné konštatovať, že daná služba predstavuje úplne iný druh služby, ako služba ACCESS. Zatiaľ, čo služba ACCESS je skutočne službou poskytovanou zákazníkom iných poskytovateľov Internetu prostredníctvom ST, je služba INTERCONNECT službou poskytovanou ST priamo inému poskytovateľovi Internetu.“
	
	„Prvostupňový orgán ani nepreveril, či si iní poskytovatelia služby Internet v skutočnosti predmetné zaplatené ceny za služby INTERCONNECT naozaj neuplatňujú ako výdavky znižujúce základ dane. Ak by tomu tak totiž bolo, bolo by tvrdenie, že cena účtovaná zákazníkovi obsahuje i preúčtovanie služby INTERCONNECT nepravdivé. V takom prípade by si v skutočnosti iní poskytovatelia Internetu uplatňovali cenu za INTERCONNECT dvakrát, raz vo svojich výdavkoch a druhý krát voči svojim zákazníkom. Takýto postup však už v žiadnom prípade nemožno považovať za vynútený konaním ST.“	
	
	„Preúčtovanie služby INTERCONNECT svojim zákazníkom zo strany iných  poskytovateľov Internetu je neseriózne i z toho dôvodu, že služba  INTERCONNECT má povahu doplnkovej služby k službe prenájmu samostatných digitálnych okruhov. Poskytovateľ služby Internet sa môže  slobodne rozhodnúť, či za účelom poskytovania služby Internet pre svojho zákazníka objedná službu prenájmu samostatného digitálneho okruhu, alebo či si objedná službu INTERCONNECT a poskytne svojmu zákazníkovi jedno z pripojení v rámci takejto služby. Táto voľba  je súčasťou podnikateľského rizika poskytovateľa Internetu, nakoľko pri plnom využití všetkých okruhov ACCESS v rámci jedného okruhu INTERCONNECT môže poskytovateľ značným spôsobom ušetriť. Ak si poskytovateľ služby Internet zvolil  variantu poskytnutia prístupu svojmu zákazníkovi prostredníctvom služby INTERCONNECT plus ACCESS, a nemá využité ostatné voľné prístupy ACCESS v rámci toho istého okruhu INTERCONNECT, nie je možné obviňovať ST z toho, že ich zavinením účtuje poskytovateľ služby Internet svojmu zákazníkovi cenu tak za INTERCONNECT ako za ACCESS, nakoľko mal možnosť objednať svojmu zákazníkovi i samostatný digitálny okruh.“

	„Prvostupňový orgán ďalej v odseku štvrtom, str. 8 odôvodnenia napadnutého rozhodnutia konštatuje, že „Prístup  k miestnym telekomunikačným vedeniam je nevyhnutnosťou pre podnikateľov pri poskytovaní telekomunikačných služieb (Internet)....Takéto tvrdenie je taktiež zavádzajúce a tendenčné. Nie je pravdou tvrdenie, že nevyhnutnosťou pre poskytovanie telekomunikačných služieb je prístup  k vedeniam. Podmienkou možnosti poskytovať takéto služby je prístup k verejnej telekomunikačnej sieti. Rozdiel medzi týmito dvoma vetami je zásadný. Prístup  k verejnej  telekomunikačnej sieti je totiž možno zabezpečiť tak prenájmom telekomunikačných okruhov ako i prenájmom „holých“ vedení. ST prenajímajú  telekomunikačné okruhy  všetkým poskytovateľom služby Internet bez akejkoľvek diskriminácie, preto možno konštatovať, že poskytovatelia majú umožnené poskytovanie služby Internet, nakoľko majú umožnený prístup k verejnej telekomunikačnej sieti prostredníctvom prenájmu okruhov.“

	„Prvostupňový orgán ďalej úplne neodôvodnene (ohľadne predmetného konania) v predposlednom a poslednom odseku str. 8 odôvodnenia napadnutého rozhodnutia konštatoval, že relevantným trhom, z ktorého hľadiska je potrebné posudzovať, či došlo k zneužívaniu dominantného postavenia zo strany ST, je i „trh prenájmu miestnych vedení“... Toto tvrdenie je nepravdivé, nakoľko ST službu  „prenájom miestnych vedení“ vôbec neposkytuje. Ak teda ST takúto službu neposkytuje, nemôže mať ani teoreticky na trhu poskytovania tejto služby dominantné postavenie a nemôže ani porušovať § 7 ZHS.“

	„Ďalej podľa nášho názoru prvostupňový orgán nesprávne určil v poslednom odseku str. 9 rozhodnutia „relevantný trh prenájmu digitálnych okruhov“... Podľa nášho názoru je takáto špecifikácia nedostatočná, nakoľko je potrebné rozlišovať v rámci prenájmu digitálnych okruhov dva rozdielne relevantné trhy, a to relevantný trh prenájmu digitálnych okruhov koncovým užívateľom a relevantný trh prenájmu digitálnych okruhov podnikateľom – poskytovateľom služby Internet. Základnou a podstatnou odlišnosťou týchto dvoch relevantných trhov je rozdielny druh zákazníkov a rozdielne použitie služby. Zatiaľ čo v jednom prípade sa jedná o osoby (fyzické – nepodnikatelia alebo právnické a fyzické osoby podnikatelia), ktoré majú okruhy prenajaté za účelom získania prístupu do verejnej telekomunikačnej siete, v druhom prípade sa jedná vždy o podnikateľov, pričom majú okruhy prenajaté za účelom ich ďalšieho prenajímania svojim zákazníkom.“

	„Ohľadne určenia relevantného trhu prenájmu analógových okruhov, ktoré sa nachádza v druhom odseku na str. 10 rozhodnutia, nie je i tento relevantný trh podľa nášho názoru definovaný nedostatočne a nepresne, nakoľko i v danom prípade, rovnako ako pri digitálnych okruhoch je potrebné rozlišovať v rámci prenájmu analógových okruhov dva rozdielne relevantné trhy, a to relevantný trh prenájmu analógových okruhov koncovým užívateľom a relevantný trh prenájmu digitálnych okruhov podnikateľom – poskytovateľom služby Internet. Základnou a podstatnou odlišnosťou týchto dvoch relevantných trhov je rozdielny druh zákazníkov a rozdielne použitie služby. Zatiaľ čo v jednom  prípade sa jedná o osoby (fyzické – nepodnikatelia alebo právnické a fyzické osoby podnikatelia), ktoré majú okruhy prenajaté za účelom získania prístupu do verejnej telekomunikačnej siete, v druhom prípade sa jedná vždy o podnikateľov, pričom majú okruhy prenajaté za účelom ich ďalšieho prenajímania svojim zákazníkom.“

Orgán rozhodujúci o rozklade k námietkam uvedeným podnikateľom Slovenské telekomunikácie, ktoré sa týkajú rozporu rozhodnutia prvostupňového orgánu s právnymi predpismi v oblasti poskytovania telekomunikačných služieb alebo v oblasti práva hospodárskej súťaže konštatuje, že samotný prvostupňový orgán na strane 8 a 9 prvostupňového rozhodnutia uvádza, že postupoval podľa právnych predpisov „..platných v čase podania, t.j. zákona č. 110/1964 Zb. o telekomunikáciách a nadväznej vyhlášky č. 108/1982 Zb., ktorou sa vydáva Telefónny poriadok....“ Napriek tomu, že prvostupňový orgán uviedol postup na základe predpisov platných v čase podania, je zrejmé, že počas celého prvostupňového konania, ktoré bolo ukončené rozhodnutím č. 2000/DZ/4/1/271 zo dňa 29.09.2000 postupoval nielen podľa zákona č. 110/1964 Zb. o telekomunikáciách v znení neskorších predpisov a príslušných vyhlášok, ktorý bol zrušený až zákonom č. 195/2000 Z.z. o telekomunikáciách s účinnosťou od 01.07.2000 ale i  v  samotnom prvostupňovom rozhodnutí pri preverovaní dominantného postavenia podnikateľa Slovenské telekomunikácie sa prvostupňový orgán odvoláva na zákon č. 195/2000 Z.z. o telekomunikáciách v znení neskorších predpisov (ďalej len „ zákon o telekomunikáciách“). Rovnako možno konštatovať, že prvostupňový orgán postupoval správne i v prípade zákona (t.j. zákona č. 188/1994 Z.z. o ochrane hospodárskej súťaže v znení neskorších predpisov).

	Pre úplnosť orgán rozhodujúci o rozklade uvádza, že v súčasnosti platný zákon o ochrane hospodárskej súťaže, t.j. zákon č. 136/2001 Z.z. o ochrane hospodárskej súťaže a o zmene a doplnení zákona Slovenskej národnej rady č. 347/1990 Zb. o organizácii ministerstiev a ostatných ústredných orgánov štátnej správy Slovenskej republiky v znení neskorších predpisov (ďalej len „zákon č. 136/2001 Z.z.) v ustanovení § 44 ods. 2 uvádza, že konania na úrade začaté pred dňom nadobudnutia účinnosti citovaného zákona (t.j. 01.05.2001) sa dokončia podľa doterajších predpisov, t.j. podľa zákona č.188/1994 Z.z o ochrane hospodárskej súťaže v znení neskorších predpisov.

Podnikateľ Slovenské telekomunikácie v odpovedi na výzvu (list č. 4203/2002 zo dňa 25.07.2002) orgánu rozhodujúceho o rozklade k vyjadreniu sa k výsledkom šetrenia podľa § 12 ods. 5 zákona vzniesol námietku podľa ktorej „V prípade prenájmu okruhov Protimonopolný úrad nemá kompetenciu rozhodovať o ich uplatňovaní, pretože tým zasahuje do práva regulačného orgánu, ktorým je v tomto prípade Telekomunikačný úrad SR.“

Orgán rozhodujúci o rozklade konštatuje, že úrad podľa kompetenčného zákona (zákon č. 575/2001 Z.z. o organizácii činnosti vlády a organizácii ústrednej štátnej správy) je kompetentným orgánom v oblasti ochrany a podpory hospodárskej súťaže. 

Podľa § 1 zákona je jeho účelom ochrana hospodárskej súťaže na trhoch výrobkov, výkonov prác a služieb proti jej vylučovaniu, obmedzovaniu alebo skresľovaniu, ako aj vytváranie podmienok na jej ďalší rozvoj s cieľom podporiť hospodársky rozvoj v prospech spotrebiteľov. V § 11 zákona je vymedzená pôsobnosť úradu, do ktorej okrem iného patrí rozhodovanie o tom, či určité konanie má povahu zneužitia dominantného postavenia na relevantnom trhu podľa § 7 zákona a vydávanie rozhodnutia o povinnosti zdržať sa zneužívania dominantného postavenia na relevantnom trhu a odstrániť závadný stav, ak odporuje zákazu uvedenému v § 7 zákona. 

Zámerom vzniku regulačných úradov bolo zabezpečiť, aby pre určitú špecifickú oblasť najmä tieto orgány vytvárali podmienky pre vznik a udržiavanie konkurenčného prostredia. Takýmto orgánom je i Telekomunikačný úrad Slovenskej republiky ako „regulátor“ telekomunikačného trhu.

Podľa názoru orgánu rozhodujúceho o rozklade pri určení, ktorý orgán má v určitej veci konať je nutné poukázať na čl. 2 ods. 2 Ústavy Slovenskej republiky, podľa ktorého štátne orgány môžu konať iba na základe ústavy, v jej medziach a v rozsahu a spôsobom, ktorý ustanoví zákon. Rovnako treba v danej súvislosti poukázať i na právnu zásadu ne bis in idem (nie dvakrát v tej istej veci).

Orgán rozhodujúci o rozklade zdôrazňuje, že v čase keď bolo začaté predmetné konanie, t.j. dňa 27.04.2000 bol platný zákon č. 110/1964 Zb. o  telekomunikáciách v znení neskorších predpisov, pričom podľa tohto zákona Telekomunikačný úrad Slovenskej republiky mal postavenie rozpočtovej organizácie, t.j. nebol nezávislým regulačným orgánom, čomu nasvedčoval i rozsah kompetencií podľa § 21b ods. 4 citovaného zákona. V čase začatia prvostupňového konania bol jediným orgánom kompetentným konať vo veci zabezpečovania podmienok a podpory konkurenčného prostredia práve úrad (rozsah takýchto kompetencií nemalo ani Ministerstvo dopravy, pôšt a telekomunikácií Slovenskej republiky). 

Od 01.07.2000 je účinný zákona o telekomunikáciách, podľa ktorého je zriadený nezávislý Telekomunikačný úrad SR, vykonávajúci štátnu reguláciu telekomunikačných činností. § 10 ods. 1 zákona o telekomunikáciách definuje pojem štátnej regulácie telekomunikačných činností ako utváranie podmienok na vznik a udržiavanie konkurenčného prostredia na telekomunikačnom trhu a zabezpečovanie dodržiavania požiadaviek na vykonávanie telekomunikačných činností, § 10 ods. 2 definuje činnosti, ktoré sú zahrnuté pod štátnu reguláciu telekomunikačných činností.

Zákon o telekomunikáciách však vo svojich ustanoveniach nevylúčil pôsobnosť úradu v oblasti telekomunikácií, a teda konania podnikateľov na telekomunikačnom trhu naďalej spadali pod ustanovenia zákona, napriek tomu, že mohlo ísť o konanie napĺňajúce skutkovú podstatu tak zákona o telekomunikáciách ako i zákona. V takomto prípade by sme mohli hovoriť o jednočinnom súbehu správnych deliktov. O takýto prípad by mohlo ísť podľa ustanovenia § 24 ods. 3 zákona o telekomunikáciách, podľa ktorého poskytovateľ verejnej telekomunikačnej služby prenájmu telekomunikačných okruhov je povinný dohodnúť podmienky a ceny za prenájom telekomunikačných okruhov iným užívateľom tak, aby nedošlo k neodôvodnenému zvýhodňovaniu niektorých užívateľov vrátane jeho organizačných zložiek a § 7 ods. 5 písm. c) zákona, podľa ktorého zneužívaním dominantného postavenia na relevantnom trhu je uplatňovanie rozdielnych podmienok pri zhodnom alebo porovnateľnom plnení voči jednotlivým podnikateľom, ktorými sú títo v hospodárskej súťaži znevýhodňovaní . 

	Orgán rozhodujúci o rozklade konštatuje, že v čase prvostupňového i druhostupňového konania mal úrad pôsobnosť v danej veci konať, pričom konal v medziach jemu zákonom vymedzenej pôsobnosti a jeho pôsobnosť mu žiadnym zákonom odňatá nebola a rovnako konštatuje, že v danej veci Telekomunikačný úrad nekonal, nerozhodol a ani nevykonal žiadnu nápravu.

	Orgán rozhodujúci o rozklade konštatuje, že prvým predpokladom stanovenia, či určitý podnikateľ zneužíva dominantné postavenie je vymedzenie relevantných trhov, pričom dané vymedzenie vychádza zo základnej definície stanovenej v zákone. 

	Podľa § 7 ods. 3 zákona je relevantný trh priestorový a časový súbeh ponuky a dopytu takých tovarov, ktoré sú na uspokojenie určitých potrieb užívateľov zhodné alebo vzájomne zastupiteľné.

Definícia § 7 ods. 3 zákona zohľadňuje princíp, že pri stanovení relevantného trhu sa berú do úvahy najmä základné dve hľadiská a to tovarové, resp. vecné a geografické hľadisko relevantného trhu. Napriek tomu, že NS SR v rozsudku č. 4/Sž 28/01 zo dňa 25.09.2001 vyslovil názor, podľa ktorého si úrad mal k vymedzeniu jednotlivých relevantných trhov zabezpečiť odborné podklady, najmä od Telekomunikačného úradu SR, orgán rozhodujúci o rozklade konštatuje, že je len jedine na posúdení úradu a len v kompetencii úradu zadefinovanie relevantného trhu, nevynímajúc zahrnutie kritéria zameniteľnosti a zastupiteľnosti výrobkov, pri ktorých sa vychádza z preferencií užívateľov, v rámci ktorých len jedným z kritérií je zohľadnenie technického a technologického hľadiska, v podstatnej miere sa zohľadňuje i možnosť využitia a cena poskytovanej služby. Zákon neurčuje povinnosť úradu, tak ako to načrtol NS SR vo svojom rozhodnutí, vyžadovať stanoviská od iných orgánov k zadefinovaniu relevantného trhu, § 11 ods. 4 zákona dáva možnosť pre úrad obrátiť sa na iné orgány štátnej správy  a vyžadovať od nich výlučne len podklady a informácie o podnikateľovi, a nie akékoľvek iné stanoviská, a teda odkaz na dané ustanovenie zákona, tak ako ho použil NS SR v tejto súvislosti nie je právne relevantný. Rovnako zákon v žiadnom inom svojom ustanovení nepredpokladá, že sa pri určení relevantného trhu má úrad obrátiť na iný orgán štátnej správy a požadovať od neho aby mu zadefinovanie relevantného trhu „odobril“.

Druhostupňový orgán pri opätovnom prehodnotení stanovenia relevantných trhov bral do úvahy skutočnosť, že relevantný trh zahŕňa všetky produkty, ktoré sú dostatočne vzájomne zameniteľné alebo nahraditeľné, nielen pokiaľ ide o fakt, že sú schopné uspokojovať stály záujem zákazníkov, ale s ohľadom na podmienky súťažného prostredia, štruktúru dopytu a ponuky po určitom produkte a rovnako s ohľadom na fyzikálne charakteristiky, kedy rozdielne produkty môžu byť použité na ten istý účel (napríklad prístup do Internetu cez satelit alebo káblovým prepojením). 

Druhostupňový, ako i prvostupňový orgán pri určení predmetných relevantných trhov ďalej vychádzal i zo skutočnosti, že určitý podnikateľ reálne poskytuje určitú službu, resp. ju poskytoval, tak ako je to v prípade Slovenských telekomunikácií.

Rovnako je nutné spomenúť, že pokiaľ ide o zadefinovanie nižšie uvedených produktových relevantných trhov, v oblasti, ktorá je podmienená stálou inováciou a rýchlym  technologickým vývojom, konkrétne zadefinovanie relevantného trhu pre daný prípad nemusí byť smerodajné pre budúcnosť, i s ohľadom na existenciu možných substitútov k zadefinovaným relevantným trhom v budúcnosti.

Relevantný trh prístupu k miestnym vedeniam

	NS SR vo svojom rozsudku spochybnil, či prenájom miestnych vedení je samostatnou službou, napriek skutočnosti, že ako taká nie je spomenutá ani len v telekomunikačnom zákone. 

	Orgán rozhodujúci o rozklade pri danom zadefinovaní relevantného trhu vychádzal z nasledovných skutočností:

	V nadväznosti na Nariadenie EC číslo 2887/2000 o neviazanom prístupe do miestnych vedení sa pod miestnym vedením rozumie okruh pozostávajúci z kovového páru drôtov v pevnej verejnej telekomunikačnej sieti spájajúci konečné body siete v mieste odberateľa s hlavnou distribučnou sieťou alebo s ekvivalentným zariadením v pevnej telekomunikačnej sieti. Rovnako je miestne vedenie považované za tzv. poslednú míľu, spájajúcu zákazníkovo konečné zariadenie s lokálnou ústredňou. 

Miestne vedenie je v súčasnosti nezastupiteľné so sieťou tvorenou či už optickými vláknami (tieto sú momentálne používané najmä s ohľadom na spájanie špeciálnych miest, napríklad úradných budov s úzkym geografickým územím, t.j. nie sú používané na väčšie vzdialenosti, resp. vo väčšom rozsahu), rádiokomunikačným spojením (prostredníctvom neho je možné zabezpečovať určité špecifické potreby malých firiem alebo konečných zákazníkov, ale jeho použitie zostáva neekonomické s ohľadom na zabezpečenie služieb pre väčšinu konečných zákazníkov, pričom tak ako i prvostupňový orgán konštatoval, prenos informácií cez rádiokomunikačné spojenia nie je garantovaný, prenosová kapacita sa mení v závislosti od počtu zariadení pracujúcich v používanom kmitočtovom spektre), ďalej je nezastupiteľné s káblovou sieťou, ktorá bola určená pre jednosmerné prijímanie televízneho signálu a na zabezpečenie telekomunikačných služieb je nutné vynaložiť značné prostriedky. Rovnako miestne vedenie je nezastupiteľné s prenosom dát prostredníctvom satelitu z hľadiska ceny, ktorá neumožňuje využívanie telekomunikačných služieb väčšine zákazníkov, rovnako použitie elektrických vedení zrejme nie je možné považovať v súčasnosti za zastupiteľné, napriek skutočnosti, že má významný potenciál byť substitútom v budúcnosti.

	Z vyššie uvedeného vyplýva, že miestne vedenie predstavuje jedinú infraštruktúru, zabezpečujúcu v plnom rozsahu poskytovanie telekomunikačných služieb konečným zákazníkom, a to pevných telekomunikačných služieb umožňujúcich zákazníkovi telefonovať alebo využívať dial - up úzkopásmový prístup do Internetu. Rovnako miestne vedenie ako médium umožňuje poskytovanie rýchloprenosových telekomunikačných služieb, ktoré predstavujú nový rozvíjajúci sa trh tzv. DSL služby (digital subscriber line). Na základe vyššie uvedeného možno konštatovať, že napriek existujúcim alternatívam k miestnemu vedeniu ako médiu prostredníctvom ktorého dochádza k poskytovaniu telekomunikačných služieb (najmä pokiaľ ide o vysokorýchlostný prenos dát) ani jedna z vyššie uvedených alternatív nemôže byť v súčasnosti považovaná za substitút k miestnemu vedeniu.

	S ohľadom na problematickosť vytvorenia duplicitnej infraštruktúry, akou je miestne vedenie, prostredníctvom ktorej by mohli noví vstupujúci, konkurenti v širokom rozsahu operovať na trhoch poskytovania telekomunikačných služieb, resp. na vytvorenie duplicitnej, resp. obdobnej infraštruktúry by bolo potrebné vynaložiť značné náklady, s rizikom vzniku tzv. „utopených nákladov“ a rovnako by jej vybudovanie trvalo príliš dlho, možno považovať sústavu miestnych vedení, resp. miestne vedenie za unikátne zariadenie.

	Miestne vedenie predstavuje komoditu, ktorá môže byť ocenená a rovnako i daná do prenájmu konkurentom vlastníka alebo správcu miestneho vedenia, pričom prístup do týchto vedení nemusí znamenať zmenu vlastníctva alebo stratu kontroly nad týmto vedením. 

	Rovnako možno uviesť i skutočnosť, že novela k zákonu o telekomunikáciách, ktorá bola schválená Národnou radou Slovenskej republiky 20. júna 2002 (nebola podpísaná prezidentom) taktiež pri definícii vychádza z vyššie uvedeného Nariadenia EC číslo 2887/2000, a teda definuje miestne vedenie ako fyzický metalický skrúcaný pár v pevnej verejnej telefónnej sieti, ktorý spája koncový bod siete v priestoroch užívateľa s hlavným rozvádzačom alebo metalickým zariadením. Uvoľnený prístup k miestnemu vedeniu je osobitným prístupom do verejnej telekomunikačnej siete, ktorý zahŕňa úplný uvoľnený prístup a spoločný prístup k miestnemu vedeniu bez zmeny vlastníctva miestneho vedenia.

	Relevantný trh prenájmu digitálnych okruhov, ako súčasti pevnej verejnej telekomunikačnej siete

	Digitálny okruh, tak ako prvostupňový orgán uviedol vo svojom rozhodnutí umožňuje obojsmerný prenos informácií v digitálnom tvare medzi dvoma koncovými bodmi verejnej telekomunikačnej siete. Charakteristickými vlastnosťami daného okruhu sú existencia trvalého spojenia koncových bodov, garantovaný prenos informácií, jednoznačne definovaná rýchlosť prenosu dát (za základný rad rýchlosti prenosu možno považovať napríklad 64 kbit/s, 2048 kbit/s, 34 Mbit/s, 140 Mbit/s - čerpané zo stanoviska Výskumného ústavu spojov, Banská Bystrica zo dňa 28.06.2002, list č. 3573), vysoká prenosová rýchlosť.

	Relevantný trh prenájmu analógových okruhov, ako súčasti pevnej verejnej telekomunikačnej siete

	Analógové okruhy umožňujú obojsmerný prenos signálu v analógovom tvare medzi dvoma koncovými bodmi, pričom frekvenčné pásmo prenášané analógovými okruhmi „sa podľa príslušných odporúčaní ITU-T a noriem STN ETS pohybuje medzi hraničnými frekvenciami od 400 Hz do 2800 Hz (pre okruhy s nižšou kvalitou) a od 300 Hz do 3000 Hz (pre okruhy s vyššou kvalitou), t.j. zaručovaná šírka frekvenčného pásma (daná rozdielom hraničných frekvencií) prenášaného analógovými okruhmi je 2400 Hz až 2700 Hz.“ (Stanovisko Výskumného ústavu spojov, Banská Bystrica zo dňa 28.06.2002, list č. 3573) Pri anológových okruhoch je teoretická hranica dosiahnuteľnej prenosovej rýchlosti 21,6 kbit/s, prípadne podľa vyššie uvedeného stanoviska Výskumného ústavu spojov za mimoriadne priaznivých okolností až 31,2 kbit/s. Reálne dosiahnuteľná prenosová rýchlosť nepatrí medzi zaručované parametre analógového okruhu.

S ohľadom na technické parametre analógových okruhov ako i účel, na ktorý boli pôvodne zriadené (prenos hlasu) a na možnosti ich využitia (nie je možné cez ne uskutočňovať tzv. vysokorýchlostný prenos dát) tieto nie sú zastupiteľné s digitálnymi okruhmi.

	Rovnako druhostupňový orgán vymedzil i relevantný trh, na ktorom došlo k diskriminácii jednotlivých poskytovateľov internetových služieb (ďalej len „ISP“), a teda dotknutým relevantným trhom je relevantný trh poskytovania internetových služieb. Na tomto trhu pôsobia Slovenské telekomunikácie so svojou službou Slovakia IP a rovnako i iní ISP.

	Ďalším kritériom, ktoré nasleduje po zadefinovaní relevantného produktového trhu, je vymedzenie územia, na ktorom sú podmienky dostatočne homogénne aby vytváralo jeden geografický celok. Vymedzené územie je územím, v ktorom je dotknutý podnikateľ zahrnutý do procesu ponuky a dopytu po jeho výrobkoch a tak, ako to stanovil i prvostupňový orgán, takýmto územím v prípade vyššie vymedzených produktových trhov, vrátane relevantného trhu dotknutého zneužívaním, je územie Slovenskej republiky. Pri jeho vymedzení úrad vychádzal zo skutočnosti, že ide o územie pokryté telekomunikačnou sieťou podnikateľa Slovenské telekomunikácie a existujú na ňom rovnaké regulačné princípy.

Pokiaľ ide o časové určenie relevantného trhu, rovnako ako prvostupňový orgán, i orgán rozhodujúci o rozklade zastáva názor, že ide o trhy nepretržité, na ktorých dochádza k sústavnému súbehu ponuky a dopytu po relevantných produktoch, resp. službách. 

Pokiaľ ide o námietky podnikateľa Slovenské telekomunikácie k zadefinovaniu relevantných trhov odvolací orgán konštatuje, že všetky zadefinované relevantné trhy vychádzajú zo základných kritérií stanovenia relevantného trhu. Pokiaľ ide o námietku, že nemožno stanoviť relevantný trh prenájmu miestneho vedenia, odvolací orgán prehodnotil jeho stanovenie a vychádzal zo širšieho zadefinovania, pričom relevantný trh stanovil ako relevantný trh prístupu k miestnym vedeniam. Odvolací orgán konštatuje, že takto zadefinovaný relevantný trh objektívne existuje bez ohľadu na skutočnosť, či v určitom momente je prístup k miestnemu vedeniu jeho vlastníkom, resp. správcom poskytovaný iným subjektom. Rovnako reagujúc na námietku NS SR, relevantný trh prístupu k miestnym vedeniam existuje i bez ohľadu na skutočnosť, že nie je poskytovanie takejto telekomunikačnej služby doteraz jednoznačne zakotvené v platnom telekomunikačnom zákone, pričom i samotný Cenník telekomunikačných služieb účinný odo dňa 01.07.1999 v položke I. 31010 hovorí o „Prenájme miestneho dvojdrôtového vedenia telefónneho typu podľa odporúčania ITU-T, M. 1040 (nemôže ísť o zámenu, nakoľko položka I.30150 hovorí o „zmene kvality analógového vedenia alebo okruhu“). Objektívna skutočnosť existencie takéhoto relevantného trhu je daná i existenciou miestnych vedení. Taktiež v stanovisku zaslanom Ministerstvom dopravy, pôšt a telekomunikácií SR listom č. 2009/2000 zo dňa 13.06.2000 uvedené ministerstvo uvádza, že Slovenské telekomunikácie poskytovali na prenájom i fyzické vedenia, a teda táto služba reálne existovala a tvorila samostatný relevantný trh.

K námietke podnikateľa Slovenské telekomunikácie, že nie je možné zadefinovať relevantný trh len ako prenájom digitálneho okruhu, ale je nutné ho konkretizovať podľa toho, kto je odberateľom tejto služby, orgán rozhodujúci o rozklade konštatuje, že z pohľadu ponuky ide rozhodne o identickú službu, a to i z pohľadu technických parametrov, z pohľadu ceny ako i spôsobu poskytovania danej služby. Analogicky daná skutočnosť platí aj pokiaľ ide o relevantný trh prenájmu analógových okruhov.

Na vyššie zadefinovaných relevantných trhoch prístupu k miestnym vedeniam, prenájmu digitálnych okruhov a prenájmu analógových okruhov opätovne druhostupňový orgán posúdil postavenie podnikateľa Slovenské telekomunikácie s ohľadom na skutočnosť, či ho na uvedených trhoch možno považovať za podnikateľa v dominantnom postavení.

Podľa § 7 ods. 1 a 2 zákona dominantné postavenie na trhu má podnikateľ alebo niekoľko podnikateľov, ktorí nie sú vystavení podstatnej súťaži alebo ktorí s ohľadom na svoju ekonomickú silu sa môžu správať nezávisle vo vzťahu k iným podnikateľom a spotrebiteľom a môžu obmedzovať súťaž. Ak sa nepreukáže niečo iné, predpokladá sa, že podnikateľ nie je vystavený podstatnej súťaži, ak jeho podiel dodávok alebo odberu zhodného alebo vzájomne zastupiteľného tovaru na relevantnom trhu je najmenej 40 %.

Dominantné postavenie na relevantnom trhu prístupu k miestnym vedeniam

	V súčasnosti je podnikateľ Slovenské telekomunikácie jediným vlastníkom a správcom pevnej verejnej telekomunikačnej siete na celom území Slovenskej republiky, súčasťou ktorej sú i miestne vedenia. Bariéry vstupu na trh sú vysoké, s ohľadom na skutočnosť, že vybudovanie obdobnej infraštruktúry by vyžadovalo vynaloženie vysokých nákladov, s vysokým rizikom, že pôjde o utopené náklady a rovnako veľkú časovú náročnosť. Významnou bariérou vstupu je i skutočnosť, že do dnešného dňa nedošlo k liberalizácii verejnej telekomunikačnej infraštruktúry. Novela telekomunikačného zákona, ktorá bola schválená Národnou radou Slovenskej republiky dňa 20.06.2002 (nepodpísaná prezidentom) mala s účinnosťou od 01.01.2003 zabezpečiť aj v telekomunikačných predpisoch uvoľnenie prístupu k miestnym vedeniam, ako osobitného druhu prístupu do verejnej telekomunikačnej siete. Vzhľadom na uvedené, Slovenské telekomunikácie na takto zadefinovanom trhu v súčasnosti nemajú reálneho konkurenta a rovnako možnosť vstupu potenciálneho konkurenta je značne obmedzená.

Na základe vyššie uvedeného možno konštatovať, že na tomto relevantnom trhu majú Slovenské telekomunikácie postavenie „dominanta“, resp. prirodzeného monopolu.

Dominantné postavenie na relevantnom trhu prenájmu digitálnych okruhov ako súčasti pevnej verejnej telekomunikačnej siete a relevantnom trhu prenájmu analógových okruhov ako súčasti pevnej verejnej telekomunikačnej siete

Postavenie podnikateľa Slovenské telekomunikácie na uvedenom relevantnom trhu sa odvíja od skutočnosti, že je jediným vlastníkom a správcom pevnej verejnej telekomunikačnej siete ako i miestnych vedení, ktoré sú nevyhnutnou podmienkou pre budovanie telekomunikačných okruhov, či už digitálnych alebo analógových. Predpokladom, aby i ostatné subjekty boli schopné poskytovať takúto službu je buď vybudovanie obdobnej infraštruktúry akou disponujú Slovenské telekomunikácie a ktorá teda umožňuje zriaďovanie telekomunikačných okruhov (jej vybudovanie ako bolo vyššie spomenuté predstavuje vysokú bariéru vstupu na trh) alebo umožnenie prístupu tretích strán do pevnej verejnej telekomunikačnej siete spravovanej Slovenskými telekomunikáciami. 

Možno konštatovať, že Slovenské telekomunikácie s ohľadom na absenciu reálnej i potenciálnej súťaže na týchto zadefinovaných relevantných trhoch majú dominantné postavenie.

1. Konanie podnikateľa Slovenské telekomunikácie, ktoré bolo prvostupňovým orgánom zhodnotené vo výroku 1 prvostupňového rozhodnutia, ako obmedzenie odbytu okruhu INTERCONNECT a ACCESS na úkor koncových používateľov služby Internet

Podnikateľ Slovenské telekomunikácie Doplnkom č. 6 vydaným dňa 17.03.2000 k Cenníku telekomunikačných služieb (účinného od 01.07.1999) zaviedol poskytovanie telekomunikačných služieb, a to „Prenájom digitálnych okruhov INTERCONNECT“ a „Prenájom digitálnych prístupových okruhov ACCESS“. Predmetom šetrenia je poskytovanie telekomunikačnej služby, ktorou je prenájom „okruhu“ INTERCONNECT DATA. 

Podľa predmetného Doplnku č. 6 podnikateľ Slovenské telekomunikácie definuje službu INTERCONNECT ako digitálny okruh umožňujúci prepojenie siete iného poskytovateľa telekomunikačných služieb do siete Slovenských telekomunikácií, INTERCONNECT DATA pripája sieť poskytovateľov dátových služieb na najbližší uzol dátovej siete Slovenských telekomunikácií a poskytuje sa len v spojení s prístupovým okruhom ACCESS. Služba ACCESS je podľa uvedeného Doplnku č. 6 rovnako považovaná za digitálny okruh, ktorý pripája koncových používateľov iného poskytovateľa dátových služieb k najbližšiemu uzlu dátovej siete. Prístupový okruh ACCESS je podľa cenníka konštrukčne i cenovo neoddeliteľnou súčasťou okruhu INTERCONNECT DATA, pričom jedno ukončenie okruhu ACCESS je vždy v objekte koncového používateľa a druhé ukončenie je konštruované ako súčasť prenosovej kapacity okruhu INTERCONNECT DATA. Koncové body oboch okruhov v objekte poskytovateľa dátových služieb sú identické.

Podľa vyššie uvedeného popisu v Doplnku č. 6, tzv. okruh ACCESS a tzv. okruh INTERCONNECT nie sú ukončené samostatnými koncovými bodmi, napájajú sa na uzol dátovej siete, resp. koncový bod tzv. okruhu ACCESS je identický s koncovým bodom okruhu INTERCONNECT. Podľa názoru druhostupňového orgánu, takáto definícia okruhu nezodpovedá definícii okruhu stanovenej príslušnou právnou úpravou v oblasti telekomunikácií, rovnako ani definícii okruhu, ktorá je uvedená v Doplnku č. 6 zo dňa 17.03.2000 k Cenníku telekomunikačných služieb účinného od 01.07.1999.

Druhostupňový orgán po preštudovaní dostupných podkladov dospel k záveru, že služba INTERCONECT a ACCESS, tvoria vcelku, nie každá samostatne, jeden kompaktný digitálny okruh. 

Druhostupňový orgán pri uvedenom tvrdení vychádzal zo skutočnosti, že okruh vzniká až spojením dvoch koncových bodov, pričom v závislosti od použitej technológie zariadenia vysielajúceho signály sa rozlišuje na analógový okruh a digitálny okruh. Legislatíva platná a účinná v čase posudzovania konania podnikateľa Slovenské telekomunikácie prvostupňovým orgánom, a to zákon č. 110/1964 Zb. o telekomunikáciách v znení neskorších predpisov obsahovala definíciu pojmu koncový bod siete ako technicky špecifikované rozhranie medzi telekomunikačnou sieťou a pripájaným zariadením, prípadne rozhranie medzi dvoma telekomunikačnými bodmi. Právna úprava daná zákonom o telekomunikáciách (účinnosť od 01.07.2000) definuje v § 5 ods. 8 a ods. 9 predmetného zákona telekomunikačný okruh ako funkčne prepojenú sústavu telekomunikačných zariadení zabezpečujúcich prenos informácií medzi koncovými bodmi telekomunikačného okruhu, a koncový bod ako miesto telekomunikačnej siete, v ktorom je možné pripojenie koncového telekomunikačného zariadenia. 

Druhostupňový orgán berúc v úvahu právny názor NS SR vyjadrený vo vyššie uvedenom  rozsudku zo dňa 25.09.2001 požiadal Výskumný ústav spojov, Banská Bystrica listom č. 3432/PMÚ SR/2002 zo dňa 21.06.2002 o zodpovedanie nasledujúcej otázky: Mohli by ste nám zodpovedať, vychádzajúc z definícií stanovených jednak v predmetnom doplnku k cenníku ako i z definícií stanovených príslušnými predpismi upravujúcimi oblasť telekomunikácií, či INTERCONNECT a  ACCESS, každý osobitne technicky predstavujú samostatný telekomunikačný okruh alebo, či až ich vzájomným prepojením vznikne samostatný okruh? Výskumný ústav spojov, Banská Bystrica zaslal orgánu rozhodujúcemu o rozklade stanovisko listom č. 3573/2002 zo dňa 28.06.2002, v ktorom uviedol: „Pri formulovaní stanoviska sme nemohli vychádzať z definícií v predmetnom doplnku k cenníku, pretože v oddieli I. sa uvádzajú aj technicky nejasné a reálnej štruktúre verejnej telekomunikačnej siete ST, a.s. nie úplne zodpovedajúce pojmy. Špecifikácia digitálneho prenajatého okruhu obsahuje z technického hľadiska (aj z hľadiska potrieb používateľa) nasledovné údaje: adresy miest A a B spojených prenajatým okruhom (mesto, ulica, číslo objektu, určenie umiestnenia rozhrania okruhu v danom objekte, rýchlosť prenosu; technickú normu definujúcu všetky vlastnosti okruhu). Digitálny prenajatý okruh môže pozostávať z jedného, alebo z niekoľkých za sebou usporiadaných úsekov. Počet úsekov a ich technická charakteristika závisí napríklad od vzdialenosti bodov A a B, od rýchlosti prenosu, od spôsobu realizácie okruhu, ktorá zohľadňuje technické možnosti, resp. technologické vybavenie oblasti, ktorou okruh prechádza atď. Digitálny prenajatý okruh realizovaný medzi bodmi A a B môže obsahovať úseky nazvané rôznym spôsobom, ale z technického hľadiska ide vždy iba o jeden digitálny prenajatý okruh, ktorý možno definovať a kvalitatívne hodnotiť len a len z hľadiska parametrov v bodoch A a B. Ak majú digitálne okruhy s obchodným názvom ACCESS a  INTERCONNECT (prenajímané samostatne podľa bodov 22 a 23 oddielu I. v doplnku k cenníku telekomunikačných služieb) parametre, ktoré umožňujú ich kombináciu na vytvorenie iného okruhu (napríklad dlhšieho), potom znova ide iba o jeden digitálny okruh, ktorý možno definovať a kvalitatívne hodnotiť len z hľadiska parametrov v bodoch A a B (ACCESS a INTERCONNECT sú potom len úsekmi predmetného digitálneho okruhu, čo by malo byť iba vnútornou vecou poskytovateľa služby prenájmu telekomunikačných okruhov).“

Po preštudovaní podkladov predložených úradu orgán rozhodujúci o rozklade dospel k záveru, že konaním podnikateľa Slovenské telekomunikácie pri poskytovaní služby INTERCONNECT a ACCESS došlo k uplatňovaniu rozdielnych podmienok, a to pre jednotlivých ISP a pre samotného podnikateľa Slovenské telekomunikácie, rovnako vystupujúceho v pozícii ISP. Išlo o rozdielne podmienky pri kalkulovaní i fakturovaní ceny.

K námietke podnikateľa Slovenské telekomunikácie, že prvostupňový orgán neskúmal, či v danom prípade sa jedná o ceny primerané s ohľadom na náklady spojené s poskytovaním služby, alebo o ceny monopolné, obsahujúce neprimeraný zisk orgán rozhodujúci o rozklade konštatuje, že pri posudzovaní praktiky diskriminácie podľa § 7 ods. 5 písm. c) zákona, nie je úlohou úradu zistiť, či cena, ktorá je účtovaná pre ISP je primeraná, resp. neprimeraná, alebo či zohľadňuje primeraný zisk, tak ako sa toho domáha podnikateľ Slovenské telekomunikácie v rozklade. Rovnako orgán rozhodujúci o rozklade konštatuje, že nie je v kompetencii úradu skúmať mieru zohľadnenia primeraného zisku vo výslednej cene za poskytované služby a ani posudzovať štruktúru nákladov, cenotvorba z tohto pohľadu patrí výhradne do kompetencie Ministerstva financií SR, resp. príslušných regulačných úradov. Pri posudzovaní predmetnej praktiky ide výhradne o posúdenie konania dominantného podnikateľa majúceho charakter rozdielneho prístupu k jednotlivým podnikateľom pri poskytovaní identického plnenia. 

Podľa Doplnku č.6 zo dňa 17.03.2000 k Cenníku telekomunikačných služieb účinného od 01.07.1999, koncoví používatelia, ktorí využívali internetové služby poskytované Slovenskými telekomunikáciami platili cenu za službu ACCESS ako cenu finálnu, a teda každý z uvedených koncových užívateľov platil len 6000 Sk. Koncovým užívateľom využívajúcim poskytovanie internetových služieb od iných poskytovateľov, bola okrem ceny za službu ACCESS fakturovaná i alikvotná časť ceny (t.j. z 30 000 Sk) za službu INTERCONNECT. Cena za službu INTERCONNECT bola koncovým úžívateľom využívajúcich poskytovanie internetových služieb od ostatných ISP prefaktúrovaná týmito ISP. Samotné Slovenské telekomunikácie  vo svojom stanovisku zo dňa 15.06.2000 (ev. č. 2098/2000) uvádzajú, že „cenu prenájmu INTERCONNECT treba chápať ako nákladovú položku každého poskytovateľa služby, teda nielen ostatných poskytovateľov dátových služieb, ale aj ST, čo bude zahrnuté i v nákladovej časti služieb Internetu ST.“ 

Podľa názoru orgánu rozhodujúceho o rozklade, nakoľko v konaní bolo preukázané, že služba INTERCONNECT a služba ACCESS tvoria kompaktný digitálny okruh, cena za prenájom takéhoto okruhu mala byť kalkulovaná poskytovateľom služby prenájmu daného telekomunikačného okruhu ako jedna cena, tak aby nedošlo k následnému znevýhodňovaniu odberateľov telekomunikačných služieb od iných ISP.

K námietke podnikateľa Slovenské telekomunikácie uvedenej v rozklade, že „Poskytovateľ služby Internet sa môže slobodne rozhodnúť, či za účelom poskytovania služby Internet pre svojho zákazníka objedná službu prenájmu samostatného digitálneho okruhu, alebo či si objedná službu INTERCONNECT a poskytne svojmu zákazníkovi jedno z pripojení v rámci takejto služby.....nie je možné obviňovať ST z toho, že ich zavinením účtuje poskytovateľ služby Internet svojmu zákazníkovi cenu tak za INTERCONNECT ako za ACCESS, nakoľko mal možnosť objednať svojmu zákazníkovi i samostatný digitálny okruh.“ Orgán rozhodujúci o rozklade konštatuje, že nie je spochybniteľné a ani nikdy úrad nespochybnil skutočnosť, že každý ISP má možnosť vybrať si medzi rôznymi službami, t.j. či bude využívať službu prenájmu štandartného digitálneho okruhu, alebo si zvolí využívanie služby INTERCONNECT. V momente, kedy sa však rozhodne pre využívanie služby INTERCONNECT, a ktorá ako preukázal druhostupňový orgán tvorí so službou ACCESS jednotný digitálny okruh, je podnikateľ Slovenské telekomunikácie, ako „dominant“ na relevantnom trhu prenájmu digitálnych okruhov povinný poskytovať túto službu za rovnakých podmienok ako ju poskytuje sám sebe, to znamená má zabezpečiť jej poskytovanie na nediskriminačnom princípe. K ďalším námietkam podnikateľa Slovenské telekomunikácie v tejto veci sa orgán rozhodujúci o rozklade osobitne nevyjadruje, nakoľko vyjadrenia sú podľa jeho názoru obsiahnuté v relevantnej časti odôvodnenia tohto rozhodnutia.

Konaním podnikateľa Slovenské telekomunikácie došlo k zneužitiu dominantného postavenia na relevantnom trhu poskytovania prenájmu digitálnych okruhov voči ostatným ISP podľa § 7 ods. 5 písm. c) zákona, pričom dotknutým relevantným trhom je trh poskytovania internetových služieb. Tým, že podnikateľ Slovenské telekomunikácie nezohľadňoval využívanie služby INTERCONNECT, ním samým  pri fakturovaní ceny pre svojich konečných zákazníkov, vytvoril diskriminačný prístup, nakoľko ostatní ISP boli nútení identické využívanie tejto služby prefakturovávať svojim zákazníkom. Na základe takéhoto konania Slovenských telekomunikácií, ostatní ISP boli znevýhodnení pri poskytovaní internetových služieb pre svojich zákazníkov, nakoľko pri využívaní identickej služby INTERCONNECT, neboli schopní zabezpečiť konkurenčnú cenu svojich internetových služieb a konaním Slovenských telekomunikácií sa ostatní ISP dostali do konkurenčnej nevýhody. S ohľadom na skutočnosť, že dotknutý relevantný trh internetových služieb je rýchlo rozvíjajúcim sa trhom v konkurenčnom prostredí, takéto konanie podnikateľa Slovenské telekomunikácie obmedzilo súťaž na dotknutom trhu, následkom ktorej mohlo dôjsť k posilneniu postavenia Slovenských telekomunikácií na vertikálne prepojenom trh.

Orgán rozhodujúci o rozklade konštatuje, že rozdielnym spôsobom zhodnotil konanie podnikateľa Slovenské telekomunikácie od prvostupňového orgánu, a preto zmenil i výrokovú časť rozhodnutia prvostupňového orgánu. Nakoľko služby, ktorej sa predmetné konanie v danom bode týkalo, už podnikateľom Slovenské telekomunikácie nie sú poskytované vyššie opísaným spôsobom a pod identickými obchodnými názvami (Tarifa ST, a.s. pre prenájom telekomunikačných okruhov účinná odo dňa 01.04.2002), orgán rozhodujúci o rozklade nepristúpil k uloženiu povinnosti zdržať sa zneužívania dominantného postavenia. 

2. Konania podnikateľa Slovenské telekomunikácie opísané v bode 2 výroku prvostupňového rozhodnutia

Prvostupňový orgán pri posudzovaní predmetného konania podnikateľa Slovenské telekomunikácie vychádzal zo skutočnosti, že podľa Doplnku č. 6 platného od 17.03.2000 k Cenníku telekomunikačných služieb účinného od 01.07.1999 cena za prenájom (miestneho) digitálneho okruhu, podľa položky I.18010 ako i podľa položky I.36010 Cenníka telekomunikačných služieb účinného od 01.07.1999, ktorého prenosová rýchlosť je 64 kbit/s bola stanovená na 8 500 Sk, resp. príslušný násobok ceny pri vyššej kapacite. 

Orgán rozhodujúci o rozklade si listami č. 2958/PMÚ SR/2002 zo dňa 03.06.2002 a č. 3554/PMÚ SR/2002 zo dňa 28.06.2002 vyžiadal od podnikateľa Slovenské telekomunikácie predloženie faktúr, v ktorých bola fakturovaná suma 8 500 Sk za prenájom štandartného digitálneho telekomunikačného okruhu. Orgán rozhodujúci o rozklade, na základe časti predložených faktúr oslovil jednotlivých podnikateľov, ktorým bola v mesiacoch máj a jún 2000 fakturovaná suma 8 500 Sk s otázkou „kto“ v čase od 01.05.2000 do 31.07.2000 pre nich poskytoval internetové služby. Z jednotlivých odpovedí doručených úradu vyplynulo, že väčšina z uvedených podnikateľov odoberala internetové služby od iných ISP, ale i od Slovenských telekomunikácií - napríklad podnikateľ Komerční banka Bratislava, a.s., Medená 6, Bratislava využívala i internetové služby od podnikateľa Slovenské telekomunikácie, rovnako i podnikateľ Tatra Asset Management, správcovská akciová spoločnosť, Vajanského nábrežie 5, Bratislava. 

Rovnako orgán rozhodujúci o rozklade oslovil jednotlivých podnikateľov, ktorým bola v mesiacoch máj a jún 2000 účtovaná cena 6000 Sk za prenájom štandartného telekomunikačného okruhu s otázkou „kto“ v čase od 01.05.2000 do 31.07.2000 pre nich poskytoval internetové služby. Z odpovedí predložených úradu vyplynulo, že podnikatelia, ktorým dva mesiace bola fakturovaná tzv. „zvýhodnená suma“ za prenájom štandartného digitálneho okruhu, využívali internetové služby najmä od Slovenských telekomunikácií, ale i od iných ISP (z listu podnikateľa EuroTel Bratislava, a.s., Vajnorská 100/A, Bratislava, č. 2823/2002 zo dňa 10.07.2002 vyplynulo, že v danom období mu poskytovala internetové služby i spoločnosť GTS Carrier Services /Slovakia/ s.r.o., Nám. SNP 15, Bratislava, rovnako z listu podnikateľa SOFTIP, a.s., Spojová 21, Banská Bystrica, č. 3836/2002 zo dňa 11.07.2002 vyplynulo, že mu internetové služby poskytovala i spoločnosť ViaPVT, a.s., Záhradnícka 151, Bratislava)).

Orgán rozhodujúci o rozklade na základe opätovného prešetrenia dospel k názoru, že prvostupňový orgán nesprávne uviedol záver, podľa ktorého podnikateľ Slovenské telekomunikácie fakturoval všetkým odberateľom internetovej služby od Slovenských telekomunikácií len nižšiu cenu (Komerční banka Bratislava, a.s., Medená 6, Bratislava využívala internetové služby i od Slovenských telekomunikácií a bola jej účtovaná vyššia cena (list č. 3924/2002 zo dňa 15.07.2002), podnikateľ Tatra Asset Management, správcovská akciová spoločnosť, Vajanského nábr. 5, Bratislava rovnako využíval internetové služby od podnikateľa Slovenské telekomunikácie pričom mu bola fakturovaná „správna“ cenníková cena (list č. 3999/2002 zo dňa 17.07.2002)). Taktiež záver úradu, že nižšiu cenu za prenájom podnikateľ Slovenské telekomunikácie faktúroval len odoberateľom internetových služieb od iných ISP nebol presný, nakoľko opätovne z listov predložených úradu vyplynulo, že „zvýhodnená cena“ bola účtovaná i podnikateľom, už vyššie uvedeným, ktorí odoberali internetové služby i od iných ISP.

Záverom ku konaniu podnikateľa Slovenské telekomunikácie uvedenému v bode 2 výrokovej časti prvostupňového rozhodnutia orgán rozhodujúci o rozklade konštatuje, že samotné dofakturovanie rozdielu v cenách bolo uskutočnené v priebehu prvostupňového konania (po ústnom pojednávaní konanom na úrade dňa 27.06.2000 - zápisnica je súčasťou spisového materiálu) - dňa 04.07.2000 (preukazujú to dátumy vystavenia jednotlivých faktúr, ktorými došlo k doúčtovaniu rozdielu), pred tým, ako si úrad listom č. 2426/PMÚ SR/2000 zo dňa 13.07.2000 vyžiadal od Slovenských telekomunikácií faktúry za prenájom digitálneho okruhu. 

Napriek tomu, že je možné namietať, že podnikateľ Slovenské telekomunikácie bol upozornený na fakt možného zneužívania dominantného postavenia na ústnom pojednávaní konanom na úrade dňa 27.06.2000, skutočnosť, že v priebehu dvoch mesiacov podnikateľ Slovenské telekomunikácie účtoval nižšie ceny za poskytovanie identickej služby – prenájom štandartného digitálneho okruhu nielen zákazníkom odoberajúcim internetové služby od Slovenských telekomunikácií ale i od iných ISP, resp. skutočnosť, že účtoval riadnu cenníkovú cenu (povedzme vyššiu cenu) nielen zákazníkom ostatných ISP ale i zákazníkom Slovenských telekomunikácií opodstatňujú názor druhostupňového orgánu, že nešlo o cielené konanie, ale smerujú k potvrdeniu vyjadrenia podnikateľa Slovenské telekomunikácie (v liste č. 2629/2000 zo dňa 02.08.2000), v ktorom uviedol, že „nutnosť doúčtovať doplatky za mesiace máj a jún bola spôsobená chybou nášho pracovníka...“. Uvedené konanie podnikateľa Slovenské telekomunikácie teda podľa názoru odvolacieho orgánu nemá charakter zneužitia dominantného postavenia podľa § 7 ods. 4 a 5 zákona.

V súlade s týmto záverom preto orgán rozhodujúci o rozklade zmenil výrok prvostupňového rozhodnutia, a teda nebolo opodstatnené ani pristúpiť k náprave.

3. Konanie podnikateľa Slovenské telekomunikácie uvedené v bode 3 výroku rozhodnutia prvostupňového orgánu

Orgán rozhodujúci o rozklade sa stotožnil s úradom zadefinovaným unikátnym zariadením, ktoré predstavuje miestne vedenie telefónneho typu a ako také je nezastupiteľné s akýmkoľvek iným prenosovým médiom, nie je možné vybudovať takéto zariadenie duplicitne a, ako už vyššie odvolací orgán konštatoval, bez vynaloženia enormných nákladov. 

Orgán rozhodujúci o rozklade konštatuje, vychádzajúc z Cenníka telekomunikačných služieb účinného od 01.07.1999, že do 01.05.2000 podnikateľ Slovenské telekomunikácie poskytoval službu podľa položky I.31 – „Prenájom miestnych analógových vedení“, v rámci ktorej poskytoval podľa položiek I.31010, I.31020, I.31030, I.31040, I.31050, I.31060 „Prenájom miestneho dvojdrôtového vedenia telefónneho typu podľa odporúčania ITU- T, M. 1040“ (cena 2000 Sk/mesiac), „Prenájom miestneho štvordrôtového vedenia telefónneho typu podľa odporúčania ITU – T, M. 1040“ (cena 4000 Sk/mesiac), „Prenájom miestneho dvojdrôtového vedenia podľa odporúčania ITU – T, M.1025, „Prenájom miestneho štvordrôtového vedenia podľa odporúčania ITU – T, M.1025“, Prenájom miestneho dvojdrôtového vedenia podľa odporúčania ITU – T, M.1020“, „Prenájom miestneho štvordrôtového vedenia podľa odporúčania ITU – T, M.1020“. Vyššie uvedenú službu podnikateľ Slovenské telekomunikácie od 01.05.2000 (Doplnkom č. 6 zo dňa 17.03.2000 k Cenníku telekomunikačných služieb platného odo dňa 01.07.1999) zmenil tak,  že ju prekvalifikoval na službu „Analóg plus“ v rámci ktorej boli zákazníkom poskytované „Prenájom miestneho dvojvodičového okruhu umožňujúceho prenos frekvenčného pásma vyššie ako 3400 Hz“ a „Prenájom miestneho štvorvodičového okruhu umožňujúceho prenos frekvenčného pásma vyššie ako 3400 Hz“ v inej, cenovo vyššej, kategórii (6000 Sk/mesačne resp. 8000 Sk/mesiac). Služba „Analóg plus“, teda predstavovala prenájom miestnych dvojvodičových okruhov, resp. prenájom miestneho štvorvodičového okruhu, ktoré umožňujú prenos frekvenčného pásma vyššieho ako 3400 Hz.

Z konštatácie, ktorú použil prvostupňový orgán vo svojom rozhodnutí vyplýva, že jedinou zmenou zo strany podnikateľa Slovenské telekomunikácie bolo zvýšenie ceny z 2000 Sk/mesiac na 6000 Sk/mesiac (obdobne pri štvorvodičovom okruhu z 4000 Sk/mesiac na 8000 Sk/mesiac), pričom ak si užívateľ neobjednal u podnikateľa Slovenské telekomunikácie službu „Analóg plus“ a nezaplatil teda s tým súvisiacu zvýšenú cenu, hrozilo mu, že podnikateľ Slovenské telekomunikácie na jeho miestne vedenie nainštaluje frekvenčný filter a zníži kvalitu prenosu dát. 

Rovnako z predmetného Doplnku č. 6 (položky I.12010) vyplýva, že podnikateľ Slovenské telekomunikácie za ceny, za ktoré predtým poskytoval „Prenájom miestnych analógových vedení“ podľa položky I.31010 Cenníka telekomunikačných služieb účinného odo dňa 01.07.1999 začal poskytovať službu „Prenájom miestnych analógových okruhov“, v rámci ktorých bola ponúkaná služba „Prenájom miestneho dvojvodičového okruhu telefónneho typu podľa odporúčania ITU- T, M. 1040“ (cena 4000 Sk/mesiac), „Prenájom miestneho štvorvodičového okruhu telefónneho typu podľa odporúčania ITU – T, M. 1040“ (cena 4000 Sk/mesiac), „Prenájom miestneho dvojvodičového okruhu podľa odporúčania ITU – T, M.1025, „Prenájom miestneho štvorvodičového okruhu podľa odporúčania ITU – T, M.1025“, „Prenájom miestneho dvojvodičového okruhu podľa odporúčania ITU – T, M.1020“, „Prenájom miestneho stvorvodičového okruhu podľa odporúčania ITU – T, M.1020“.

	Orgán rozhodujúci o rozklade sa v prvom rade zameral na preskúmanie skutočnosti, „čo“ bolo fakticky poskytované odberateľom služby „Prenájmu miestnych analógových vedení“, resp. nefiltrovaných analógových okruhov, ako ich označil podnikateľ Slovenské telekomunikácie.

	Podnikateľ Slovenské telekomunikácie vo svojom rozklade proti prvostupňovému rozhodnutiu č. 2000/DZ/4/1/271 zo dňa 29.09.2000 uviedol, že : „...jednoduchým pripojením digitálnych modemov na koncové body nefiltrovaného analógového okruhu ST, bolo možné zriadiť digitálny okruh.....“

	Orgán rozhodujúci o rozklade, sa obrátil (listom č. 3432/PMÚ SR/2002 zo dňa 21.06.2002) na Výskumný ústav spojov, Banská Bystrica s otázkou, či je technicky možné aby sa priamo na analógovom okruhu zriaďoval digitálny okruh. V stanovisku Výskumný ústav spojov, Banská Bystrica (list č. 3573/2002 zo dňa 28.06.2002) uviedol: „....V uvedenom tvrdení ST, a.s. sa však hovorí o „nefiltrovanom analógovom okruhu“. Myslí sa tým zrejme analógový okruh, ktorý bol realizovaný iba telekomunikačným káblovým vedením a teda bez použitia prenosových telekomunikačných zariadení......Analógový okruh realizovaný iba telekomunikačným káblovým vedením (skrúcané páry medených vodičov) však signál frekvenčne výrazne nefiltruje. Na tejto skutočnosti a s využitím progresívnych digitálnych modulácií/demodulácií (modemy) fungujú technológie viacnásobného využitia účastníckych prístupových vedení, medzi ktoré patria napríklad aj ISDN, ale menovite xDSL (ADSL, VDSL a pod). Tieto moderné technológie umožňujú využiť jednoduché káblové vedenia (bez vložených prenosových zariadení) na zriaďovanie digitálnych okruhov s prenosovou rýchlosťou mnohonásobne vyššou, ako je reálna rýchlosť dosiahnuteľná v „normalizovanom“ analógovom okruhu.“ Z uvedeného vyplýva, že napriek skutočnosti, že Slovenské telekomunikácie označovali službu, ktorú poskytovali na základe Cenníka telekomunikačných služieb účinného zo dňa 01.07.1999 ako „Prenájom miestnych analógových vedení“, ako nefiltrovaný analógový okruh, tento je podľa názoru Výskumného ústavu spojov, Banská Bystrica len telekomunikačným káblovým vedením (skrúcané páry medených drôtov), ktoré samo osebe signál výrazne nefiltruje. Taktiež druhostupňovým orgánom oslovení podnikatelia – NAPRI, s.r.o., Bruselská 3, 040 01 Košice, EuroWeb, a.s., Račianska 36, 831 01 Bratislava, Nextra s.r.o., Plynárenská 1, 824 71 Bratislava vo svojich vyjadreniach (list č.3785/2002 zo dňa 09.07.2002, list č. 3832/2002 zo dňa 11.07.2002, list č. 3997/2002 zo dňa 17.07.2002) potvrdili, že v rámci odoberanej služby prenájmu miestnych analógových vedení im boli poskytované len „holé drôty“ bez akýchkoľvek ďalších služieb, či zariadení. Druhostupňovému orgánu bol podnikateľom Nextra s.r.o., Plynárenská 1, 824 71 Bratislava predložený list, ktorý mu zaslala spoločnosť Slovenské telekomunikácie (list značky 76/2000-MaO zo dňa 12.01.2000)  a v ktorom je uvedené: „.....Slovenské telekomunikácie a.s. poskytujú prenájom miestnych analógových vedení.....Pred pripojením koncového telekomunikačného zariadenia na takéto prenajaté vedenie sa zákazníkovi odporúča zahlásiť typ koncového telekomunikačného zariadenia prevádzkovateľovi.....vyhradzujú si v zmysle vyššie uvedeného právo pristúpiť k obmedzeniu použitých prenosových prostriedkov týchto vedení striktne na frekvenčné pásmo do 3 400 Hz....“ I z uvedeného listu vyplýva skutočnosť, že Slovenské telekomunikácie do účinnosti predmetného Doplnku č. 6 prenajímali vedenie, pričom telekomunikačné zariadenia (až ich pripojením vzniká telekomunikačný okruh) si pripájal samotný zákazník.

	Taktiež, pokiaľ ide o vyjadrenia podnikateľa Slovenské telekomunikácie uvedené v rozklade, tie tiež potvrdzujú skutočnosť, že išlo o miestne vedenie : „Pred zavedením uvedených frekvenčných filtrov mali totiž nájomcovia analógových okruhov prístup aj k frekvenčným pásmam nad a pod frekvenčným pásmom analógových okruhov, nakoľko  nefiltrované analógové okruhy tieto objektívne boli schopné prenášať......Takéto využívanie zo strany zákazníkov ST bolo vlastne zneužívaním poskytnutých analógových okruhov, nakoľko za cenu analógového okruhu vlastne obdržali vedenia, ktoré boli schopné prenášať i frekvencie, ktoré sa využívajú pri digitálnych okruhoch....“

Na základe vyššie uvedených skutočností možno konštatovať, že Slovenské telekomunikácie v skutočnosti službu prenájmu miestnych vedení poskytovali a v rámci nej boli prenajímané iba telekomunikačné káblové vedenia – „holé drôty“, resp. ako ich sám podnikateľ Slovenské telekomunikácie označil - „nefiltrované analógové okruhy“.

Orgán rozhodujúci o rozklade zdôrazňuje, že pokiaľ išlo o zavedenie frekvenčného filtra, tento bol zavedený nie na normalizované analógové okruhy, ktorých súčasťou sú telekomunikačné zariadenia slúžiace na prenos analógového signálu, ale na miestne vedenia a preto práve relevantný trh prístupu k miestnym vedeniam je rozhodujúci pri posúdení obmedzovania hospodárskej súťaže. 

Ďalej v priebehu konania vyplynulo, že službu Analóg plus podnikateľ Slovenské telekomunikácie ponúkol len pre subjekty, ktoré do 01.04.2000 využívali pôvodnú službu „Prenájom miestneho analógového vedenia“. Daná skutočnosť vyplýva i z listov, ktoré podnikateľ Slovenské telekomunikácie zaslal spoločnosti NAPRI, s.r.o., Bruselská 3, 040 01 Košice (list značky 2062/2000/SM-OSZ zo dňa 05.05.2000), spoločnosti Nextra s.r.o., Plynárenská 1, 824 71 Bratislava (list č. 2062/2000 zo dňa 18.02.2000), spoločnosti EuroWeb, a.s., Račianska 36, 831 01 Bratislava (list č. 2062/2000/SM-OSZ) zo dňa 09.05.2000.

„Pre zákazníkov, ktorým boli zriadené miestne analógové okruhy pre prenos dát do 01.04.2000 a ktorí využívajú nadhovorové frekvenčné pásmo s použitím vlastných modemov a naďalej žiadajú ich využívanie, zriadili Slovenské telekomunikácie, a.s., s účinnosťou od 01.05.2000 novú – dočasnú službu ANALÓG PLUS s využitím šírky frekvenčného pásma nad 3400 Hz, ktorú budú môcť využívať zákazníci len do 31.12.2001.“ (citácia z listu doručeného spoločnosti Nextra s.r.o., Plynárenská 1, 824 71 Bratislava).

	Orgán rozhodujúci o rozklade vnímal opísané konanie podnikateľa Slovenských telekomunikácií v troch rovinách. Po prvé ide o konanie, ktorým spoločnosť Slovenské telekomunikácie zmenila pôvodne ponúkanú službu, fakticky prenajímané miestne vedenia – „holé drôty“ na službu „Analóg plus“, prostredníctvom ktorej bolo naďalej zabezpečené poskytovanie služby s využitím frekvenčného pásma nad 3400 Hz, pričom služba „Analóg plus“ bola poskytovaná len tým zákazníkom, ktorí využívali pôvodnú službu prenájmu miestnych analógových vedení do dňa 01.04.2000. Po druhé ide o konanie, ktorým podnikateľ Slovenské telekomunikácie úplne vylúčil z poskytovania služby „Analóg plus“ užívateľov, ktorí do momentu 01.04.2000 jeho pôvodnú službu prenájmu miestnych analógových vedení nevyužívali a ktorí boli teda odkázaní na využívanie služby prenájmu digitálnych okruhov. Rovnako dané konanie podnikateľa Slovenské telekomunikácie je možné vnímať aj v rovine tretej, keď odo dňa 31.12.2001 Slovenské telekomunikácie už neposkytovali ani službu „Analóg plus“, t.j. neposkytovali žiadnu službu, prostredníctvom ktorej si jednotliví ISP mohli prenajať miestne vedenia.

V prvom prípade jednotlivým podnikateľom bolo umožnené odoberať službu Analóg plus s rovnakým charakterom ako pôvodnú službu, ktorá však bola napríklad pri „Prenájme miestneho dvojvodičového okruhu umožňujúceho prenos frekvenčného pásma vyššie ako 3400 Hz“ (Doplnok č. 6, položka I.31010) 3 krát drahšia ako pôvodná služba „Prenájom miestneho dvojvdrôtového vedenia telefónneho typu podľa odporúčania ITU- T, M. 1040“ (Cenník telekomunikačných služieb účinný od 01.07.1999, položka I.31010), alebo im boli aplikované tzv. „frekvenčné filtre“ na nimi prenajaté vedenia. Napriek tomu, že mali možnosť odoberať službu „Analóg plus“ dočasne, a to do 31.12.2001, potom boli rovnako úplne vylúčení z možnosti prenajať si miestne vedenie, či už táto služba bola nazvaná pôvodne ako prenájom miestneho analógového vedenia alebo neskôr ako „Analóg plus“. V liste Slovenských telekomunikácií č. 3996 zo dňa 17.07.2002 tieto uvádzajú na otázku orgánu rozhodujúceho o rozklade „Uveďte z čoho, t.j. akých technicky definovaných súčastí pozostávalo poskytovanie telekomunikačnej služby definovanej v Doplnku č. 6 k cenníku telekomunikačných služieb platného od 01.07.1999 pod názvom „Analóg plus“ – prenájom miestneho dvojvodičového okruhu umožňujúceho prenos frekvenčného pásma vyššie ako 3400 Hz (I.13010)“, že okruh pozostával z „metalického dvojvodičového vedenia (páru) zvlášť meraného na vyššiu prenosovú rýchlosť (väčšiu šírku prenášaného pásma) a predbežne určeného na realizáciu multiplexného úseku.“ Z uvedeného vyjadrenia vyplýva, že podnikateľ Slovenské telekomunikácie v rámci služby „Analóg plus“ prenajímal len miestne vedenia a nie telekomunikačnými normami definovaný telekomunikačný okruh.

	Aplikáciou frekvenčných filtrov na miestne vedenia sa znehodnocujú prirodzené prenosové vlastnosti miestneho vedenia, pričom podľa názoru Výskumného ústavu spojov, Banská Bystrica vyjadrenom už vo vyššie spomínanom stanovisku i „každé prenosové zariadenie určené na prenos analógového hovorového signálu pracuje z racionálnych technických dôvodov iba s frekvenčným pásmom približne 300 Hz až 3400 Hz a preto do značnej miery „filtruje“, resp. vyberá a prenáša z pripojeného signálu len zložky nachádzajúce sa v tomto frekvenčnom pásme“. Či už aplikáciou frekvenčných filtrov alebo využitím telekomunikačných zariadení na prenos analógového signálu (v tomto prípade by už išlo o okruh) by bolo možné uskutočňovať prenos dát len vo frekvenčnom pásme 300 Hz – 3400 Hz. 

	Skutočnosť, že Slovenské telekomunikácie, pokiaľ si podnikateľ nezmenil službu prenájmu miestnych vedení na službu „Analóg plus“ montovali frekvenčný filter na miestne vedenie potvrdzuje i vyjadrenia podnikateľa NAPRI, s.r.o., Bruselská 3, 040 01 Košice (list č. 3785/2002 zo dňa 09.07.2002) podľa ktorého „...máme namontovaný frekvenčný filter na nami využívanom vedení....Tento stav nám bol potvrdený aj po oznámení poruchy a následnom šetrení samotným pracovníkom ST. Nakoľko nám naše modemy na linke prestali fungovať niekedy vo februári 2001, oznámili sme ST bežnú poruchu na linke a čakali na jej odstránenie....Uvedenú linku platíme ST aj naďalej, pretože sa jedná o vedenie na prepojovací uzol všetkých ostatných providerov......používame ho momentálne na oveľa nižšej rýchlosti oproti stavu spred februára 2001.“

V druhom prípade od 01.05.2000 a v treťom prípade od 31.12.2001 podnikatelia boli úplne vylúčení z možnosti využívať prístup k miestnemu vedeniu, ako k unikátnemu zariadeniu. Orgán rozhodujúci o rozklade konštatuje, že napriek skutočnosti, že v  ustanovení § 7 ods. 5 zákona sa nenachádza explicitne vyjadrená doktrína unikátneho zariadenia, je výpočet tohto ustanovenia demonštratívny a odmietnutie prístupu k unikátnemu zariadeniu predstavuje jednu z praktík zneužitia dominantného postavenia (v súčasnosti platný zákon o ochrane hospodárskej súťaže – zákon č. 136/2001 Z.z. rozširuje demonštratívny výpočet praktík zneužitia dominantného postavenia o odmietnutie prístupu k unikátnemu zariadeniu), ktorú je oprávnený posudzovať úrad. Rovnako takáto praktika sa často spája s inými praktikami ako je obmedzenie odbytu alebo diskriminácia, ktoré zákon vo svojom demonštratívnom výpočte § 7 ods. 5 zákona priamo uvádza.

Napriek skutočnosti, že NS SR vo svojom rozsudku konštatoval, že zabránenie prístupu k miestnemu dvôjdrôtovému vedeniu nie je praktikou, ktorá napĺňa ustanovenie § 7 ods. 5 písm. b) zákona, t.j. obmedzenie výroby, odbytu alebo technického vývoja tovaru na úkor spotrebiteľov, orgán rozhodujúci o rozklade zastáva názor, že práve tým, že bol zabránený prístup k miestnemu vedeniu a bol obmedzený rozsah poskytovaných služieb (znížením kvality miestneho vedenia zavedením frekvenčných filtrov), došlo k naplneniu skutkovej podstaty § 7 ods. 5 písm. b) zákona, a teda k obmedzeniu odbytu služieb poskytovaných jednotlivými ISP v potrebnej kvalite ako i k znemožneniu, resp. obmedzeniu technického pokroku aplikovaním najmodernejších technológií. Rovnako v už citovanom stanovisku Výskumného ústavu spojov, Banská Bystrica sa uvádza, že „...Analógový okruh realizovaný iba telekomunikačným káblovým vedením (skrúcané páry medených vodičov) však signál frekvenčne výrazne nefiltruje. Na tejto skutočnosti a s využitím progresívnych digitálnych modulácií/demodulácií (modemy) fungujú technológie viacnásobného využitia účastníckych prístupových vedení, medzi ktoré patria napríklad aj ISDN, ale menovite xDSL (ADSL, VDSL a pod). Tieto moderné technológie umožňujú využiť jednoduché káblové vedenia (bez vložených prenosových zariadení) na zriaďovanie digitálnych okruhov s prenosovou rýchlosťou mnohonásobne vyššou, ako je reálna rýchlosť dosiahnuteľná v „normalizovanom“ analógovom okruhu. Konaním podnikateľa Slovenské telekomunikácie sa obmedzila schopnosť tretích strán zvyšovať svoju produkciu (objem poskytovaných služieb) alebo vstúpiť na nové trhy, resp. rozvíjať nové technológie.

Uvedeným konaním podnikateľ Slovenské telekomunikácie svojim konkurentom pohybujúcim sa na trhu poskytovania internetových služieb zabránil práve odbytovať, resp. poskytovať služby vyššej kvality, ktoré jeho konkurenti – ostatní ISP, boli schopní poskytovať. Takýmto postupom, podnikateľ Slovenské telekomunikácie ako dominant na trhu poskytovania prístupu k miestnym vedeniam eliminoval konkurentov na relevantnom trhu poskytovania internetových služieb, a teda využil dominantné postavenie na jednom trhu so zámerom udržať si, prípadne posilniť postavenie na inom vertikálne prepojenom trhu. Orgán rozhodujúci o rozklade konštatuje, že práve relevantný trh poskytovania internetových služieb je plne liberalizovaným trhom s možnosťou vstupu širokého okruhu subjektov, pričom práve na tomto trhu sú Slovenské telekomunikácie vystavené značnému konkurenčnému tlaku ostatných ISP. 

Okrem skutočnosti, že uvedeným konaním podnikateľa Slovenské telekomunikácie došlo k obmedzeniu odbytu podľa § 7 ods. 5 písm. b) zákona, došlo i k znevýhodneniu tých podnikateľov, ktorí si od 01.04.2000 nemohli prenajať ani zmenenú službu prenájmu miestnych vedení, t.j. „Analóg plus“ a boli nútení si prenajímať len digitálne okruhy. Pričom užívatelia využívajúci do 01.05.2000 službu prenájom miestnych analógových vedení službu „Analóg plus“ mohli využívať. Pri takomto postupe podnikateľa Slovenské telekomunikácie, teda v čase od 01.05.2000 do 31.12.2001, došlo k vytvoreniu diskriminačných podmienok, kedy jednej skupine užívateľov bolo umožnené odoberať službu „Analóg plus“, kým iná skupina užívateľov k tejto službe prístup nemala. Uvedená diskriminácia sa prejavila práve na relevantnom trhu poskytovania internetových služieb.

Orgán rozhodujúci o rozklade konštatuje, že vyššie popísaným konaním podnikateľa Slovenské telekomunikácie došlo k zneužitiu dominantného postavenia, a to jednak podľa § 7 ods. 5 písm. b) zákona - obmedzenie odbytu, ako i podľa § 7 ods. 5 písm. c) zákona- uplatňovanie rozdielnych podmienok pri zhodnom alebo porovnateľnom plnení, diskriminácia, ako i k zneužitiu dominantného postavenie podľa § 7 ods. 4 zákona - odmietnutie prístupu k unikátnemu zariadeniu, ktorým je miestne vedenie. Vstup do unikátneho zariadenia má významné opodstatnenie práve v sektore telekomunikácií s ohľadom na možnosť rozvoja konkurenčného prostredia na relevantných trhoch, ako je napríklad i relevantný trh poskytovania internetových služieb. 

S ohľadom na skutočnosť, že orgán rozhodujúci o rozklade vo vyššie popísanom konaní podnikateľa Slovenské telekomunikácie rozpoznal i skutkovú podstatu diskriminácie podľa § 7 ods. 5 písm. c) zákona, a to v trvaní odo dňa 01.05.2000 do 31.12.2001 ako i  skutkovú podstatu odmietnutia prístupu k unikátnemu zariadeniu po 31.12.2001, v súlade s uvedeným zmenil výrokovú časť prvostupňového rozhodnutia. 

Orgán rozhodujúci o rozklade dospel k záveru, že odo dňa 31.12.2001 je pre všetkých podnikateľov pohybujúcich sa na relevantnom trhu poskytovania internetových služieb obmedzený odbyt tým, že im nie je umožnený prístup k unikátnemu zariadeniu a že jediná možná náprava v danom smere je uloženie povinnosti Slovenským telekomunikáciám zabezpečiť všetkým žiadateľom prístup k miestnemu vedeniu. Na základe uvedeného odvolací orgán pristúpil k uloženiu povinnosti pre Slovenské telekomunikácie poskytnúť jednotlivým ISP prístup k miestnemu vedeniu ako unikátnemu zariadeniu.
K námietkam podnikateľa Slovenské telekomunikácie uvedených v rozklade, podľa ktorých ani telekomunikačný zákon ani súvisiace predpisy a ani telekomunikačná licencia Slovenských telekomunikácií neobsahujú žiadne ustanovenie určujúce povinnosť Slovenským telekomunikáciám poskytovať službu prenájmu telefónnych vedení alebo telekomunikačných okruhov v inom ako frekvenčnom rozsahu ako 300 až 3400 Hz konštatuje, že práve samotný zákon umožňuje úradu podľa § 11 ods. 1 písm. f) vydávať rozhodnutia o povinnosti zdržať sa zneužívania dominantného postavenia ne relevantnom trhu a odstrániť závadný stav, ak odporuje zákazu § 7 zákona. Orgán rozhodujúci o rozklade zastáva názor, že vyššie popísaným konaním Slovenských telekomunikácií došlo k zneužitiu dominantného postavenia, a teda prikúpil k stanoveniu povinnosti odstrániť závadný stav, ktorou v tomto prípade je práve zabezpečenie prístupu k unikátnemu zariadeniu.

	Orgán rozhodujúci o rozklade ďalej konštatuje, že nakoľko podľa § 14 ods. 6 zákona subjektívna jednoročná lehota na uloženie pokuty podľa § 14 ods. 1 zákona uplynula, nie je možné pokutu podnikateľovi Slovenské telekomunikácie uložiť, a teda v súlade s tým bol výrok prvostupňového rozhodnutia zmenený.

Na základe vyššie opísaných skutočností orgán rozhodujúci o rozklade rozhodol tak, ako je uvedené vo výrokovej časti tohto rozhodnutia.

Poučenie:
	
Proti tomuto rozhodnutiu sa podľa § 61 ods. 2 zákona č. 71/1967 Zb. o správnom konaní nemožno odvolať.

							        Danica Paroulková
						predsedníčka Protimonopolného úradu SR

Rozhodnutie sa doručí:

1. Slovenské Telekomunikácie, a.s., Námestie slobody 6, 817 62 Bratislava

2. Protimonopolný úrad Slovenskej republiky, odbor zneužitia dominantného postavenia