PROTIMONOPOLNÝ ÚRAD SLOVENSKEJ REPUBLIKY

ROZHODNUTIE

Číslo:	2012/KH/R/2/041	                Bratislava 7.septembra 2012 	

Rada Protimonopolného úradu Slovenskej republiky v Bratislave, ako orgán príslušný na konanie podľa § 18 ods. 1 zákona č. 136/2001 Z. z. o ochrane hospodárskej súťaže a o zmene a doplnení zákona Slovenskej národnej rady 
č. 347/1990 Zb. o organizácii ministerstiev a ostatných ústredných orgánov štátnej správy Slovenskej republiky v znení neskorších predpisov v znení neskorších predpisov, v správnom konaní č. 0016/ODOS/2011, na základe rozkladu podaného Slovenskou advokátskou komorou, so sídlom Kolárska 4, 813 42 Bratislava, IČO: 30795141, ktorú v konaní zastupuje Mgr. Marek Benedik, advokát, so sídlom Rudnayovo nám. 1, 811 01 Bratislava 

z r u š u j e

podľa § 59 ods. 3 zákona č. 71/1967 Zb. o správnom konaní (správny poriadok) v znení neskorších predpisov rozhodnutie Protimonopolného úradu Slovenskej republiky, odboru dohôd obmedzujúcich súťaž č. 2012/KH/1/1/007 zo dňa 13.februára 2012 a vec mu vracia na nové prejednanie a rozhodnutie.

Odôvodnenie :

(1)	Protimonopolný úrad Slovenskej republiky, odbor dohôd obmedzujúcich súťaž (ďalej len „úrad“) vydal dňa 13.02.2012 rozhodnutie č. 2012/KH/1/1/007 (ďalej len „rozhodnutie“), ktorým rozhodol tak, že: 

I.

Advokátsky poriadok prijatý dňa 16. júna 2007 v Bratislave konferenciou advokátov, ktorá je orgánom účastníka konania Slovenská advokátska komora, so sídlom Kolárska 4, 813 42 Bratislava, IČO: 30795141, v časti ustanovenia § 38 ods. 1, ktoré znie:  

„Advokát a  spoločnosť môže verejnosť informovať o poskytovaní právnych služieb s uvedením nasledujúcich skutočností:
a)	označenie kancelárie a sídlo advokáta, združenia alebo spoločnosti s prípadným situačným náčrtkom, kontaktné údaje (telefón, mobil, fax, e-mail). Možno sa tiež prezentovať osobnou fotografiou, fotografiou so spoločníkmi, koncipientami a pod.,
b)	osobnostný profil advokáta alebo advokáta – účastníka alebo advokáta – spoločníka (dátum narodenia, vzdelanie, prax, jazykové znalosti, údaj o zápise do zoznamu advokátov), údaje o koncipientoch a odborných zamestnancoch advokáta alebo spoločnosti,
c)	odborné zameranie; informácia o odbornom zameraní nesmie vyzdvihovať osobné vlastnosti a profesionálne kvality advokáta alebo advokáta – účastníka alebo advokáta – spoločníka, výhodnosť podmienok poskytovania právnych služieb, zdôrazňovať špecializáciu v určitom právnom odbore a pod.,
d)	údaje o spolupráci s inými advokátmi, združeniami, zahraničnými združeniami a spoločnosťami.“

je rozhodnutím združenia podnikateľov, ktoré môže mať za následok obmedzenie súťaže na relevantnom trhu poskytovania právnych služieb v rámci výkonu advokácie na území Slovenskej republiky a ktoré môže mať vplyv na obchod medzi členským štátmi,

a preto je v tejto časti podľa § 4 ods. 1, § 4 ods. 2 písm. c) a § 4 ods. 4 zákona č. 136/2001 Z. z. o ochrane hospodárskej súťaže a o zmene a doplnení zákona Slovenskej národnej rady č. 347/1990 Zb. o organizácii ministerstiev a ostatných ústredných orgánov štátnej správy Slovenskej republiky v znení neskorších predpisov v znení neskorších predpisov a podľa čl. 101 ods. 1 Zmluvy o fungovaní Európskej únie v období od 5. mája 2010 do 18. júna 2010 vrátane, zakázaný.

II.

Advokátsky poriadok prijatý dňa 19. júna 2010 v Bratislave konferenciou advokátov, ktorá je orgánom účastníka konania Slovenská advokátska komora, so sídlom Kolárska 4, 813 42 Bratislava, IČO: 30795141, v časti ustanovenia § 38 ods. 1, ktoré znie:  

„Advokát a  spoločnosť môže verejnosť informovať o poskytovaní právnych služieb s uvedením nasledujúcich skutočností:
a)	označenie kancelárie a sídlo advokáta, združenia alebo spoločnosti s prípadným situačným náčrtkom, kontaktné údaje (telefón, mobil, fax, e-mail). Možno sa tiež prezentovať osobnou fotografiou, fotografiou so spoločníkmi, koncipientami a pod.,
b)	osobnostný profil advokáta alebo advokáta – účastníka alebo advokáta – spoločníka (dátum narodenia, vzdelanie, prax, jazykové znalosti, údaj o zápise do zoznamu advokátov), údaje o koncipientoch a odborných zamestnancoch advokáta alebo spoločnosti,
c)	odborné zameranie; informácia o odbornom zameraní nesmie vyzdvihovať osobné vlastnosti a profesionálne kvality advokáta alebo advokáta – účastníka alebo advokáta – spoločníka, výhodnosť podmienok poskytovania právnych služieb, zdôrazňovať špecializáciu v určitom právnom odbore a pod.,
d)	údaje o spolupráci s inými advokátmi, združeniami, zahraničnými združeniami a spoločnosťami.“

je rozhodnutím združenia podnikateľov, ktoré môže mať za následok obmedzenie súťaže na relevantnom trhu poskytovania právnych služieb v rámci výkonu advokácie na území Slovenskej republiky a ktoré môže mať vplyv na obchod medzi členským štátmi, 

a preto je v tejto časti podľa § 4 ods. 1, § 4 ods. 2 písm. c) a § 4 ods. 4 zákona č. 136/2001 Z. z. o ochrane hospodárskej súťaže a o zmene a doplnení zákona Slovenskej národnej rady č. 347/1990 Zb. o organizácii ministerstiev a ostatných ústredných orgánov štátnej správy Slovenskej republiky v znení neskorších predpisov v znení neskorších predpisov a podľa čl. 101 ods. 1 Zmluvy o fungovaní Európskej únie v období od 19. júna 2010 do 31. októbra 2011 vrátane, zakázaný.

III.

Protimonopolný úrad Slovenskej republiky podľa § 22 ods. 1 písm. b) zákona č. 136/2001 Z. z. o ochrane hospodárskej súťaže a o zmene a doplnení zákona Slovenskej národnej rady č. 347/1990 Zb. o organizácii ministerstiev a ostatných ústredných orgánov štátnej správy Slovenskej republiky v znení neskorších predpisov v znení neskorších predpisov a podľa čl. 5 nariadenia Rady (ES) č. 1/2003 zo 16. decembra 2002 o vykonávaní pravidiel hospodárskej súťaže ustanovených v článkoch 81 a 82 Zmluvy o založení Európskeho spoločenstva (Ú. v. ES L 1, 4.1.2003)

účastníkovi konania Slovenská advokátska komora, so sídlom Kolárska 4, 813 42 Bratislava, IČO: 30795141,

ukladá zdržať sa uplatňovania § 38 ods. 1 Advokátskeho poriadku prijatého dňa 19. júna 2010 odo dňa právoplatnosti tohto rozhodnutia a 

nariaďuje odstrániť protiprávny stav tým, že do troch mesiacov odo dňa právoplatnosti tohto rozhodnutia v súlade s vnútornými predpismi Slovenskej advokátskej komory a všeobecne záväznými predpismi zabezpečí, aby účinný advokátsky poriadok a ani iný predpis Slovenskej advokátskej komory neobsahoval ustanovenie, ktoré by obsahovo zodpovedalo § 38 ods. 1 Advokátskeho poriadku prijatého dňa 19. júna 2010.

IV.

Protimonopolný úrad Slovenskej republiky podľa § 38 ods. 1 zákona č. 136/2001 Z. z. o ochrane hospodárskej súťaže a o zmene a doplnení zákona Slovenskej národnej rady č. 347/1990 Zb. o organizácii ministerstiev a ostatných ústredných orgánov štátnej správy Slovenskej republiky v znení neskorších predpisov v znení neskorších predpisov v spojení s § 2 ods. 3 zákona č. 136/2001 Z. z. o ochrane hospodárskej súťaže a o zmene a doplnení zákona Slovenskej národnej rady č. 347/1990 Zb. o organizácii ministerstiev a ostatných ústredných orgánov štátnej správy Slovenskej republiky v znení neskorších predpisov v znení neskorších predpisov a s čl. 5 nariadenia Rady (ES) č. 1/2003 zo 16. decembra 2002 o vykonávaní pravidiel hospodárskej súťaže ustanovených v článkoch 81 a 82 Zmluvy o založení Európskeho spoločenstva (Ú. v. ES L 1, 4.1.2003)

za spáchanie správneho deliktu, ktorého sa Slovenská advokátska komora, so sídlom Kolárska 4, 813 42 Bratislava, IČO: 30795141 dopustila porušením zákazu podľa § 4 ods. 1 zákona č. 136/2001 Z. z. o ochrane hospodárskej súťaže a o zmene a doplnení zákona Slovenskej národnej rady č. 347/1990 Zb. o organizácii ministerstiev a ostatných ústredných orgánov štátnej správy Slovenskej republiky v znení neskorších predpisov v znení neskorších predpisov  konaním uvedeným v bode I a II výrokovej časti tohto rozhodnutia v období od 4. mája 2010 do 31. októbra 2011,

a za spáchanie správneho deliktu, ktorého sa Slovenská advokátska komora, so sídlom Kolárska 4, 813 42 Bratislava, IČO: 30795141 dopustila porušením zákazu podľa čl. 101 ods. 1 Zmluvy o Fungovaní Európskej únie  konaním uvedeným v bode I a II výrokovej časti tohto rozhodnutia v období od 4. mája 2010 do 31. októbra 2011

ukladá účastníkovi konania Slovenská advokátska komora, so sídlom Kolárska 4, 813 42 Bratislava, IČO: 30795141,

súhrnnú pokutu vo výške 930 eur, slovom deväťsto tridsať eur.

Pokutu je Slovenská advokátska komora, so sídlom Kolárska 4, 813 42 Bratislava, IČO: 30795141, povinná uhradiť do 15 dní odo dňa nadobudnutia právoplatnosti tohto rozhodnutia na účet Protimonopolného úradu Slovenskej republiky vedený v Štátnej pokladnici Bratislava č. 7000060793, 8180 ŠP, KS 1118, VS 201111007.   

 (2)	Voči uvedenému rozhodnutiu podala Slovenská advokátska komora so sídlom Kolárska 4, 813 42 Bratislava, IČO: 30795141 (ďalej len „Slovenská advokátska komora“ alebo „účastník konania“) prostredníctvom svojho právneho zástupcu, včas rozklad (list ev. pod č. 746/2012, doručený 29.02.2012). Námietky Slovenskej advokátskej komory,  uvedené v rozklade, sú podrobne uvedené priamo v texte tohto rozhodnutia spolu s vyjadrením Rady Protimonopolného úradu Slovenskej republiky (ďalej len „Rada úradu“) k nim.   

(3)	Dňa 18.07.2012 Rada úradu zaslala Slovenskej advokátskej komore výzvu pred vydaním rozhodnutia (ďalej len „výzva“) podľa § 33 zákona č. 136/2001 Z. z. o ochrane hospodárskej súťaže a o zmene a doplnení zákona Slovenskej národnej rady č. 347/1990 Zb. o organizácii ministerstiev a ostatných ústredných orgánov štátnej správy Slovenskej republiky v znení neskorších predpisov v znení neskorších predpisov  (ďalej len „zákon“) listom ev. pod č. 2400/PMÚ SR/2012, doručeným 20.07.2012. Účastník konania sa v stanovenej lehote k predbežným záverom Rady úradu vyjadril listom ev. pod č. 2639/PMÚ SR/2012 (ďalej len „vyjadrenie k výzve“). Vo vyjadrení k výzve účastník konania zotrval na svojom názore uvedenom v rozklade, ktorý podporil ďalšou argumentáciou a doplnil o vyjadrenie k predbežným záverom Rady úradu.  

(4)	Rada  úradu preskúmala rozkladom napadnuté rozhodnutie a oboznámila sa so spisovým materiálom s ním súvisiacim. Dospela k nasledovným záverom: 
I.	Účastník konania
(5)	Podľa názoru Rady úradu úrad správne posúdil, že  účastníkom konania je Slovenská advokátska komora. Účastník konania námietky v tomto smere nevzniesol.  
II.	Relevantný trh
(6)	Rada úradu konštatuje, že prvostupňový orgán správne vymedzil relevantný trh poskytovania právnych služieb v rámci výkonu advokácie na území SR. Voči tomuto záveru úradu účastník konania nenamietal.
III.	Obmedzenie súťaže
(7)	Rada úradu na základe dôkazového materiálu dospela k záveru, že posudzované konanie Slovenskej advokátskej komory, spočívajúce v taxatívnom vymedzení informácií, o ktorých môže advokát informovať verejnosť, má obmedzujúci charakter. Tento názor je súladný aj s názormi a závermi prezentovanými Krajským súdom v Bratislave (rozsudok z 21. marca 2007, sp. zn. 2 S 380/06) a Najvyšším súdom Slovenskej republiky (rozsudok z 21. januára 2009 sp. zn. 2 Sžh 3/2007). V tomto smere sa Rada úradu stotožňuje so závermi prvostupňového orgánu, uvedenými v bodoch 124 – 125 odôvodnenia rozhodnutia. Rada úradu sa taktiež stotožňuje so záverom, že posudzované konanie môže mať vplyv na  obchod medzi členskými štátmi (body 126 – 128 odôvodnenia rozhodnutia). 
(8)	Rada úradu sa však nestotožňuje so závermi prvostupňového orgánu ohľadom posúdenia ukončenia protiprávneho konania. Závery úradu v tomto smere považuje Rada úradu za zmätočné a nesprávne, a to z nasledovných dôvodov:
(9)	Úrad vzal do úvahy uznesenie Revíznej komisie Komory z 09.09.2011, ktoré Slovenská advokátska komora zverejnila na svojej stránke v októbri 2011 a podľa ktorého Revízna komisia nebude podávať návrhy na začatie disciplinárneho konania proti advokátom, ktorých konanie by mohlo byť v rozpore s § 38 Advokátskeho poriadku. Koniec októbra úrad stanovil ako čas, kedy bolo protiprávne konanie Slovenskej advokátskej komory ukončené (bod 109 a 110 odôvodnenia rozhodnutia) . 
(10)	Zároveň však z rozhodnutia vyplýva vedomosť úradu o tom, že návrh na začatie disciplinárneho konania môže okrem predsedu Revíznej komisie podať podľa § 58 ods. 1 zákona o advokácii a o zmene a doplnení zákona č. 455/1991 Zb. o živnostenskom podnikaní (živnostenský zákon) v znení neskorších predpisov  (ďalej len „zákon o advokácii“) aj minister spravodlivosti SR (bod 108 odôvodnenia rozhodnutia), a tiež vedomosť úradu o tom, že posudzované ustanovenie advokátskeho poriadku ostalo súčasťou predpisov komory a môže ho zrušiť iba konferencia advokátov (bod 139 odôvodnenia rozhodnutia). 
(11)	Súčasne prvostupňový orgán rozhodol v bode III. výroku o povinnosti odstrániť protiprávny stav do 3 mesiacov od právoplatnosti rozhodnutia a to tak, že účinný Advokátsky poriadok ani iný predpis komory nebude obsahovať ustanovenie obsahovo zodpovedajúce § 38 ods. 1 Advokátskeho poriadku z 19.06.2010.
(12)	Úrad teda na jednej strane konštatuje, že protiprávne konanie bolo ukončené a súčasne pripúšťa, že Revízna komisia nie je oprávnená zabezpečiť zmenu sporných ustanovení Advokátskeho poriadku. Zároveň úrad nariaďuje odstránenie protiprávneho stavu, hoci protiprávne konanie považuje za ukončené. Podľa Rady úradu je takýto záver zmätočný a nezrozumiteľný. 
(13)	Rada úradu považuje za nesprávny záver úradu o tom, že protiprávne konanie bolo ukončené na základe uznesenia Revíznej komisie. Ako už bolo uvedené, Revízna komisia nie je oprávnená zabezpečiť zmenu sporných ustanovení Advokátskeho poriadku. 
(14)	Naviac, podnety na disciplinárne konanie môže dať aj minister spravodlivosti SR, ktorý nie je viazaný uznesením Revíznej komisie a samotné disciplinárne konanie vykonáva podľa § 57 ods. 1 zákona o advokácii trojčlenný disciplinárny senát, vymenovaný predsedom disciplinárnej komisie, ktorý tiež nie je viazaný uznesením Revíznej komisie. 
(15)	Z uvedeného podľa názoru Rady úradu vyplýva, že uznesenie Revíznej komisie nie je možné považovať za úkon účastníka konania, ktorý by predstavoval odstránenie protiprávneho stavu.  Za takýto úkon by v podmienkach posudzovaného prípadu bolo možné považovať len zmenu príslušného ustanovenia Advokátskeho poriadku orgánom na to oprávneným, t.j. konferenciou advokátov. 
(16)	Rada úradu dospela k záveru, že Stanovisko Revíznej komisie je možné vyhodnotiť ako okolnosť, ktorá smeruje k neplneniu dohody obmedzujúcej súťaž v praxi, t.j. je možné ju vyhodnotiť podľa § 38 ods. 10 zákona ako okolnosť, ktorá  má vplyv na výšku pokuty. 
Námietky účastníka konania:
(17)	Účastník konania voči záverom Rady úradu o ukončení protiprávneho konania a celkovo k posúdeniu jeho konania ako protiprávneho uviedol tieto okruhy námietok:
-	neexistencia protiprávneho konania po 06.08.2010
-	porušenie princípu ne bis in idem
-	neplatnosť  § 38 ods.1 Advokátskeho poriadku z dôvodu jeho rozporu so zákonom
Neexistencia protiprávneho konania po 06.08.2010
(18)	Účastník konania nesúhlasí s tým, že údajné protiprávne konanie nebolo ukončené. Zdôraznil, že ani úrad v rozhodnutí, ani Rada úradu vo výzve neuviedli, čoho konkrétne sa mal účastník konania dopustiť, čo by predstavovalo odhodlanie združenia koordinovať správanie svojich členov. Nenachádza žiadnu argumentáciu, ktorá by nasvedčovala tomu, že by aj po 06.08.2010 konal nekalosúťažným spôsobom. Po nadobudnutí právoplatnosti rozhodnutia Rady úradu č. 2010/KH/R/2/048 zo dňa 06.08.2010 už k žiadnemu konaniu, ktoré by mohlo byť v súvislosti s § 38 ods. 1 Advokátskeho poriadku zo dňa 19.06.2010 posudzované ako dohoda obmedzujúca súťaž, nedošlo.  
(19)	Účastník konania uvádza, že po 06.08.2010 plne rešpektoval rozhodnutia Protimonopolného úradu a nepostihoval advokátov za prípadné nerešpektovanie § 38 ods. 1 Advokátskeho poriadku. Nebolo začaté a nebol dokonca ani podaný podnet na začatie disciplinárneho konania vo veci prípadného porušenia § 38 ods. 1 Advokátskeho poriadku, pričom je zrejmé, že advokáti informujú aj nad rámec § 38 ods. 1 Advokátskeho poriadku, napríklad o svojich referenciách (tu účastník konania odkazuje na webové stránky advokátskych kancelárií). To je podľa neho podstatné. Úrad neuložil účastníkovi konania povinnosť zrušiť § 38 ods. 1 Advokátskeho poriadku a ani inú povinnosť, ale sám autoritatívne rozhodol spôsobom, z ktorého je zjavné, že toto ustanovenie je neplatné a neúčinné. Za týchto okolností podľa účastníka konania nemožno tvrdiť, že by účastník konania porušil zákaz dohôd obmedzujúcich súťaž. 
Porušenie princípu ne bis in idem a neplatnosť  § 38 ods.1 Advokátskeho poriadku z dôvodu jeho rozporu so zákonom
(20)	Ďalej účastník konania argumentuje porušením princípu ne bis in idem, t.j., že za posudzované konanie už bol postihnutý, a to minimálne do 06.08.2010. 
(21)	Účastník konania tiež uvádza, že § 38 ods.1 Advokátskeho poriadku je neplatný z dôvodu jeho rozporu so zákonom.  Podľa § 75 ods. 1 zákona č. 586/2003 Z.z. o advokácii v znení neskorších predpisov (ďalej len „zákon o advokácii“) predpisy komory, uznesenia konferencie advokátov a uznesenia predsedníctva komory prijaté v súlade s týmto zákonom sú pre advokátov, advokátskych koncipientov, euroadvokátov, zahraničných advokátov a medzinárodných advokátov záväzné. Je teda zrejmé, že pre advokátov sú záväzné len také predpisy komory, ktoré sú v súlade so zákonom. Ak teda bolo právoplatne rozhodnuté o tom, že § 38 ods.1 Advokátskeho poriadku je v rozpore so zákonom, potom právoplatnosťou takéhoto rozhodnutia už nebol platný ani záväzný. Rozhodnutie úradu bolo zverejnené na webovej stránke úradu. Keďže sa rozhodnutie týka advokátov, logicky možno predpokladať znalosť jeho obsahu, o to viac, že skutočnosť, že konanie prebieha, bola medzi advokátmi známa. Ak teda toto ustanovenie  nie je platné ani účinné, logicky ho nemožno ani zrušiť. Správny delikt teda netrvá. 
(22)	V súvislosti s okruhmi svojich námietok, týkajúcich sa porušenia princípu ne bis in idem a neplatnosti § 38 ods.1 Advokátskeho poriadku pre jeho rozpor so zákonom sa účastník konania odvoláva na rozhodnutie Rady úradu č. 2010/KH/R/2/048 z 06.08.2010 v správnom konaní 0022/OD/2005, kde Rada úradu na základe rozkladu Slovenskej advokátskej komory preskúmavala rozhodnutie úradu č.2010/KH/1/1/028 z 04.05.2010. Týmto rozhodnutím úrad rozhodol, že určité ustanovenia Advokátskeho poriadku z 19.06.2004, vrátane ustanovenia § 38 ods. 1, obsahovo totožného s ust. § 38 ods. 1 Advokátskeho poriadku z 16.06.2007 a § 38 ods. 1 Advokátskeho poriadku z 19.06.2010, sú zakázané.   
(23)	Účastník konania poukazuje na bod 21 odôvodnenia rozhodnutia Rady úradu, z ktorého vyvodzuje, že Rada úradu v tomto rozhodnutí (z 06.08.2010) rozhodla aj o ustanovení neskoršie prijatých Advokátskych poriadkov, a preto v tomto správnom konaní už nie je možné minimálne do 06.08.2010, kedy bolo toto rozhodnutie Rady úradu vydané,  konanie účastníka konania posudzovať z dôvodu porušenia princípu ne bis in idem a po tomto dátume z dôvodu, že po rozhodnutí Rady úradu sa ustanovenie Advokátskeho poriadku z 19.06.2010 stalo neplatným a neúčinným pre rozpor so zákonom, a preto nemožno od účastníka konania vyžadovať, aby ho zrušil.
Vyjadrenie Rady úradu k námietkam účastníka konania
(24)	Rada úradu považuje námietky účastníka konania za nesprávne. Z predmetu konania 0022/OD/2005, ako aj z výroku v tomto konaní vydaného rozhodnutia úradu a Rady úradu je nesporné, že toto konanie a rozhodnutia v ňom vydané sa týkali výlučne posúdenia konania Slovenskej advokátskej komory do 04.05.2010. V bode 1 výroku rozhodnutia Rady úradu č. 2010/KH/R/2/048 z 06.08.2010 je uvedené, že Rada úradu nemení bod 1 výrokovej časti rozhodnutia úradu, t.j. výrok o tom, že konanie účastníka konania je posudzované len ku dňu vydania prvostupňového rozhodnutia, teda do 04.05.2010. Len výrok rozhodnutia je záväzný. 
(25)	Hoci účastník konania považuje bazírovanie na znení výroku za prehnaný formalizmus, pričom uvádza, že z kontextu rozhodnutia vyplýva, že Rada úradu posudzovala aj úpravu podľa Advokátskeho poriadku z 16.06.2007 a z 19.06.2010, Rada úradu zotrváva na názore, že predmetom správneho konania a rozhodnutí v ňom vydaných bolo výlučne posúdenie konania Slovenskej advokátskej komory do 04.05.2010, t.j. do vydania prvostupňového rozhodnutia. Rada úradu ako orgán preskúmavajúci prvostupňové rozhodnutie preskúmala konanie a rozhodnutie v rozsahu, v akom konal prvostupňový orgán. Rada úradu ako orgán konajúci o rozklade je viazaná rozsahom konania a nemôže ho rozširovať, t.j. rozhodovať o skutočnostiach, ktoré neboli predmetom konania na prvom stupni. Opačný prístup by bol porušením princípu dvojinštančnosti. Vzhľadom na uvedené podľa Rady úradu prvostupňový orgán postupoval správne, keď v rámci súčasného správneho konania 0016/ODOS/2011 skúmal konanie Slovenskej advokátskej komory odo dňa 04.05.2010.   
(26)	Keďže úrad a ani Rada úradu v pôvodnom rozhodnutí o ustanovení § 38 ods. 1 Advokátskeho poriadku z 19.06.2010 nerozhodovali, nie je dôvodné zaoberať sa ani námietkami o tom, že rozhodnutím úradu by sa toto ustanovenie Advokátskeho poriadku stalo neplatným a neúčinným pre rozpor so zákonom. Uvedené platí aj pre ustanovenie § 38 ods. 1 Advokátskeho poriadku z 16.06.2007 v čase od 05.05.2010.
(27)	Naviac, aj v kontexte námietok účastníka konania o tom, že právoplatnosťou rozhodnutia úradu č. 2010/KH/1/1/028 v spojení s rozhodnutím Rady úradu č. 2010/KH/R/2/048 z 06.08.2010 ustanovenia Advokátskeho poriadku z 19.06.2010 nemožno považovať za platné a účinné, je potrebné zdôrazniť, že úrad neposudzuje konkrétne ustanovenia Advokátskeho poriadku ex ante do budúcnosti tak, že by ich spod zákazu „vynímal“, resp. „schvaľoval“ tak, ako je tomu napríklad v prípade posudzovania koncentrácií. Naopak, posudzuje konanie Slovenskej advokátskej komory ex post z hľadiska, či neobmedzuje hospodársku súťaž, pričom z pohľadu súťažného práva nie je podstatné, akou formou tak komora konania činí. Nie je rozhodujúce, či ide o Advokátsky poriadok, interné usmernenie, Etický kódex alebo iný vnútorný predpis alebo úkon združenia za predpokladu, že ide o úkon resp. akt pripísateľný združeniu. Zákaz dohôd obmedzujúcich súťaž podľa § 4 ods. 1  zákona a podľa čl. 101 ods. 1 Zmluvy o fungovaní Európskej únie (ZFEÚ) platí ex lege a rozhodnutie úradu podľa týchto ustanovení je deklaratórnym rozhodnutím, t.j. nejde o konštitutívne rozhodnutie, ktorým by sa zakladali, menili alebo rušili určité práva alebo povinnosti. Z uvedeného je zrejmé, že úrad svojim rozhodnutím nerozhodoval o neplatnosti interných predpisov Slovenskej advokátskej komory, ale posudzoval správanie účastníka konania v určitom časovom období z pohľadu jeho vplyvu na súťaž. 
(28)	Možno teda uzavrieť, že úrad postupoval správne, keď v období od 05.05.2010 zistil, že súčasťou platných interných predpisov Slovenskej advokátskej komory sú ustanovenia  obmedzujúce obsah reklamy advokátov, pričom dospel k záveru, že Slovenská advokátska komora toto obmedzenie spôsobila prijatím viacerých po sebe nasledujúcich interných predpisov s totožným znením obmedzujúceho ustanovenia a toto konanie účastníka konania v súlade s právnym názorov súdov vyjadreným v identickom prípade posúdil ako dohodu obmedzujúcu súťaž.  
(29)	Podľa Rady úradu v nadväznosti na uvedené nemožno prisvedčiť ani námietkam účastníka konania o tom, že protiprávne konanie bolo ukončené a že účastník konania plne rešpektoval rozhodnutia úradu z roku 2010.  
(30)	Naopak, z porovnania znenia Advokátskeho poriadku z roku 2004, 2007 a 2010 je zrejmé, že účastník konania upravil svoje interné predpisy v súlade s rozhodnutiami úradu len v tej časti, ktorá sa týkala označovania advokátskych kancelárií. Ustanovenia o obsahu reklamy ponechal nezmenené, hoci mal možnosť ich zmeniť. Naviac, je potrebné zdôrazniť, že v tejto súvislosti nie je bezvýznamný ani právny názor KS BA a NS SR v rozsudkoch týkajúcich sa konania č. 0022/OD/2005, ktoré nadobudli právoplatnosť dňa 18.03.2009. V týchto rozsudkoch súdy jednoznačne formulovali záver o obmedzujúcom charaktere ustanovenia, ktoré taxatívne vymedzuje obsah reklamy advokáta, pričom v tomto smere neponechali žiaden priestor na ďalšie resp. odlišné závery úradu po vrátení veci. Účastník konania teda už aj pred vydaním právoplatného rozhodnutia úradu v danej veci musel mať vedomosť o právnom názore súdu, ktorý bude musieť úrad v konaní rešpektovať a mohol protiprávny stav odstrániť už aj skôr tak, ako to urobil vo vzťahu k iným protisúťažným ustanoveniam Advokátskeho poriadku z roku 2004. 
(31)	Uvedené skutočnosti podľa Rady úradu nasvedčujú skôr tomu, že účastník konania nemal záujem tieto ustanovenia z vlastnej iniciatívy, rešpektujúc rozhodnutia úradu a právny názor súdov, zmeniť. Zo spisového materiálu možno vyvodiť, že Slovenská advokátska komora prejavila vôľu zmeniť problematické ustanovenia až prostredníctvom vyjadrenia svojho predsedu po tom, ako bolo dňa 18.07.2011 začaté správne konanie (spis č. 10, IZ-63/2011). Aj stanovisko Revíznej komisie, ktoré malo protisúťažný stav odstrániť, bolo prijaté až 09.09.2011 a advokáti boli o ňom informovaní v priebehu októbra 2011, t.j. až po tom, ako sa úrad začal vecou opätovne zaoberať v správnom konaní 0016/ODOS/2011, začatom 18.07.2011. 
(32)	Účastník konania tvrdil, že rozhodnutia úradu v pôvodnom konaní č. 0022/OD/2005 plne rešpektoval, o čom podľa neho svedčí neexistencia disciplinárnych konaní napriek tomu, že niektorí advokáti informovali verejnosť nad rámec tohto ustanovenia. Rada úradu tieto námietky neakceptuje. Z výrokov rozhodnutí vydaných v predmetnom správnom konaní, z obsahu ich odôvodnení, ako aj z odôvodnení súdnych rozhodnutí, vydaných v súvislosti s týmto konaním, je nepochybné, že protiprávnosť konania Slovenskej advokátskej komory nespočívala v disciplinárnych konaniach. Naopak, neexistencia disciplinárnych konaní môže svedčiť o tom, že advokáti uvedené ustanovenie v praxi rešpektovali, čo znamená, že negatívny účinok na súťaž v praxi nastal. Aj keď je možné, že niektorí advokáti mali na svojich webových stránkach uvedené referencie, neznamená to, že by potenciálne neboli vystavení riziku disciplinárnych konaní. O tom, že Revízna komisia nebude podávať podmety na začatie disciplinárneho konania, sa advokáti dozvedeli až zverejnením jej stanoviska v priebehu mesiaca október 2011 po tom, ako sa úrad začal vecou opätovne zaoberať. 
(33)	Nemožno uznať ani námietku účastníka konania o tom, že rozhodnutia úradu a ich výsledok, t.j., že ustanovenia Advokátskeho poriadku o obsahu reklamy sú v rozpore so zákonom, boli advokátom všeobecne známe. Proti tejto námietke svedčí obsah stenografického záznamu z konferencie advokátov z 19.07.2010 (časti citované v prvostupňovom rozhodnutí v bode 51). Z jeho obsahu je nepochybné, že advokátom vôbec nebolo zo znenia § 38 ods. 1 Advokátskeho poriadku zrejmé, aké informácie môžu o svojej činnosti klientom poskytovať. Naviac, bol podaný aj návrh na zmenu tohto ustanovenia, avšak hlasovaním bol odmietnutý. Uvedené svedčí tiež o tom, že účastník konania napriek vedomosti o právoplatných súdnych rozhodnutiach a v tom čase aj o vydanom prvostupňovom rozhodnutí úradu, nemal vôľu predmetné ustanovenie Advokátskeho poriadku meniť.   
Formulácia výroku o protiprávnom konaní
(34)	Vzhľadom na to, že Rada úradu z viacerých dôvodov uvedených v tomto rozhodnutí považuje za potrebné prvostupňové rozhodnutie zrušiť a vec vrátiť úradu na ďalšie konanie a rozhodnutie, považuje za vhodné, aby prvostupňový orgán v ďalšom konaní zvážil aj preformulovanie výroku rozhodnutia. V rozhodnutí úrad uviedol príslušné ustanovenia relevantného Advokátskeho poriadku (Advokátsky poriadok z 16. júna 2007 a Advokátsky poriadok z 19. júna 2010) s tým, že ide o dohodu obmedzujúcu súťaž. Rada úradu nepovažuje takéto znenie výroku za vadu, ktorá by spôsobovala nezákonnosť rozhodnutia a znenie výroku v rozhodnutiach úradu vydaných v konaní č. 0022/OD/2005 nebolo spochybnené ani súdmi. 
(35)	V kontexte námietok účastníka konania o tom, že právoplatnosťou rozhodnutia úradu č. 2010/KH/1/1/028 v spojení s rozhodnutím Rady úradu č. 2010/KH/R/2/048 z 06.08.2010 ustanovenia Advokátskeho poriadku z 19.06.2010 nemožno považovať za platné a účinné, je potrebné zdôrazniť, že úrad neposudzuje konkrétne ustanovenia Advokátskeho poriadku ex ante, t.j. do budúcnosti, ale konanie Slovenskej advokátskej komory ex post z hľadiska, či neobmedzuje hospodársku súťaž, pričom z pohľadu súťažného práva nie je podstatné, akou formou tak podnikateľ činí. Nie je rozhodujúce, či ide o Advokátsky poriadok, interné usmernenie, Etický kódex alebo iný vnútorný predpis alebo úkon združenia za predpokladu, že ide o úkon resp. akt pripísateľný združeniu. 
(36)	Z uvedených dôvodov a s ohľadom na námietky účastníka konania Rada úradu odporúča prvostupňovému orgánu zvážiť opis spôsobu protiprávneho konania vo výroku rozhodnutia tak, aby z neho bolo jednoznačne zrejmé, že obmedzenie súťaže spočíva v taxatívnom stanovení okruhu informácií, ktoré môže advokát verejnosti poskytnúť, t.j. inými slovami, ide o obmedzenie obsahu reklamy advokáta. 

Iné nedostatky výroku
(37)	Rada úradu zistila, že v bode IV. výroku úrad uviedol nesprávne začiatok porušovania, a to od 04.05.2010. Správne má byť uvedené obdobie od 05.05.2010.  
Kvalifikácia posudzovaného konania ako pokračujúceho správneho deliktu. 
(38)	Rada úradu sa nestotožňuje s posúdením konania Slovenskej advokátskej komory ako pokračujúceho správneho deliktu. 
(39)	Prvostupňový orgán vychádzal z analógie s trestným právom a poukázal na ust. § 122 ods. 10 zákona č. 300/2005 Z. .z. Trestného zákona, podľa ktorého „Za pokračovací trestný čin sa považuje, ak páchateľ pokračoval v páchaní toho istého trestného činu. Trestnosť všetkých čiastkových útokov sa posudzuje ako jeden trestný čin, ak všetky čiastkové útoky toho istého páchateľa spája objektívna súvislosť v čase, spôsobe ich páchania a v predmete útoku, ako aj subjektívna súvislosť, najmä jednotiaci zámer páchateľa spáchať uvedený trestný čin; to neplatí vo vzťahu k čiastkovým útokom spáchaným mimo územia Slovenskej republiky“.
(40)	Podľa teórie trestného práva je pri pokračovacom trestnom čine podstatný jednotiaci zámer páchateľa, t.j. rovnaký zámer vyplývajúci z vopred prijatého plánu, ktorý sa realizuje samostatnými útokmi, ktoré by mohli byť samostatnými trestnými činmi. Jednotný zámer pokračovať v trestnej činnosti musí byť zrejmý už pri prvom útoku. Uvedené pravidlá je možné analogicky aplikovať aj na oblasť správneho trestania.
(41)	Podľa názoru Rady úradu sa v konaní nepreukázalo, že by konanie Slovenskej advokátskej  komory malo takýto charakter. 
(42)	V uvedenom prípade išlo o taxatívne vymedzenie okruhu informácií, ktoré môže advokát verejnosti poskytnúť, čo úrad považoval za obmedzujúce súťaž.  Účastník konania tým, že postupne prijal viaceré obsahovo totožné ustanovenia vnútorného predpisu, protiprávny stav udržiaval.  
(43)	Rada úradu konštatuje, že posudzované konanie vykazuje znaky trvajúceho správneho deliktu. Za trváci správny delikt možno považovať také konanie, ktorým páchateľ vyvolá protiprávny stav, ktorý následne udržuje, prípadne konanie, ktorým udržuje protiprávny stav bez toho, že by ho vyvolal. Konanie, ktorým páchateľ udržuje protiprávny stav, závadný z hľadiska správneho práva, tvorí jeden skutok a jeden správny delikt až do okamihu ukončenia deliktuálneho konania, t.j. až do okamihu odstránenia protiprávneho stavu. Podľa názoru Rady úradu však táto zmena nemá vplyv na posúdenie prípadu po vecnej ani procesnej stránke.  
(44)	Účastník konania vo vyjadrení k výzve namietal, že podľa jeho názoru táto zmena v posúdení má vplyv na posúdenie prípadu po vecnej i procesnej stránke, pretože zo skutočnosti, že ide o trváci delikt, vyplýva, že ide o jeden skutok. Podľa jeho názoru tento skutok už bol predmetom konania a bolo o ňom právoplatne rozhodnuté a teda je vylúčené, aby v tej istej veci prebiehalo ďalšie konanie. 
(45)	V tejto súvislosti Rada úradu poukazuje na znenie §  § 122 ods. 10 zákona č. 300/2005 Z. .z. Trestného zákona, podľa ktorého aj v prípade pokračovacieho trestného činu trestnosť všetkých čiastkových útokov sa posudzuje ako jeden trestný čin. V tomto smere teda nie je rozdiel oproti posúdeniu konania ako trvajúceho trestného činu. Vzhľadom na to, že Rada úradu neakceptuje námietky účastníka konania o tom, že o protiprávnom konaní už bolo právoplatne rozhodnuté a toto konanie už bolo ukončené, zmena posúdenia jeho konania ako trvajúceho správneho deliktu nemá v tomto správnom konaní žiaden vplyv na posúdenie prípadu z vecnej ani procesnej stránky. 
Uloženie súhrnnej pokuty
(46)	Prvostupňový orgán v časti IV. výroku uviedol, že Slovenskej advokátskej komore ukladá súhrnnú pokutu vo výške 930 eur za konanie opísané v bodoch I. a II. výrokovej časti rozhodnutia. 
(47)	Použitie pojmu „súhrnná“ pokuta  považuje Rada úradu za nesprávne. Ust. § 42 zákona č. 300/2005 Z.z. Trestného zákona uvádza zásady ukladania súhrnného trestu. Ak súd odsudzuje páchateľa za trestný čin, ktorý spáchal skôr, ako bol súdom prvého stupňa vyhlásený odsudzujúci rozsudok za iný jeho trestný čin, uloží mu súhrnný trest podľa zásad na uloženie úhrnného trestu. Spolu s uložením súhrnného trestu súd zruší výrok o treste uloženom páchateľovi skorším rozsudkom, ako aj všetky ďalšie rozhodnutia na tento výrok obsahovo nadväzujúce, ak vzhľadom na zmenu, ku ktorej došlo zrušením, stratili podklad. Súhrnný trest nesmie byť miernejší ako trest uložený skorším rozsudkom. Uvedené zásady nie sú aplikovateľné na posudzovaný prípad. 
(48)	Úrad posudzoval protisúťažné správanie podľa § 4 zákona a aj podľa čl. 101 Zmluvy o fungovaní Európskej únie.  

(49)	Rada úradu konštatuje, že obe porušenia sú rovnako závažné a prvok vplyvu na obchod medzi členskými štátmi je iba kritériom rozhodným pre aplikáciu európskeho súťažného práva. Nemá za následok vyššiu závažnosť samotného protisúťažného konania. Pri posúdení prípadu podľa oboch právnych úprav je závažnosť konania rovnaká a aplikujú sa rovnaké kritéria pre uloženie pokuty.  

(50)	Vzhľadom na uvedené Rada úradu nepovažuje za potrebné použiť analógiu s trestným právom. 
(51)	Voči tomuto záveru Rady úradu účastník konania nenamietal. 
Nariadenie odstránenia protiprávneho stavu
(52)	Prvostupňový orgán rozhodol o povinnosti odstrániť protiprávny stav do 3 mesiacov odo dňa právoplatnosti rozhodnutia. Rada úradu sa zaoberala námietkami účastníka konania o tom, že zvolanie snemu Slovenskej advokátskej komory je spojené s vysokými nákladmi a podľa účastníka konania vybočuje z medzí proporcionality. 
(53)	Rada úradu dospela k záveru, že táto námietka účastníka konania je v kontexte posudzovaného prípadu dôvodná. Ako je uvedené vyššie, Rada úradu na rozdiel od prvostupňového orgánu dospela k záveru, že protiprávne konanie ukončené nebolo, avšak v praxi sa už neuplatňuje. Z tohto dôvodu nepovažuje za nevyhnutné trvať na odstránení posudzovaného ustanovenia z Advokátskeho poriadku v lehote 3 mesiacov odo dňa právoplatnosti rozhodnutia. Za predpokladu, že sa nezmení postoj Revíznej komisie nepodávať návrhy na disciplinárne konania, postačuje podľa predbežného názoru Rady úradu odstránenie protiprávneho stavu konferenciou advokátov na jej najbližšom zasadnutí podľa § 68 zákona o advokácii.  
(54)	S týmto záverom Rady úradu účastník konania súhlasil. 
Použitie čl. 5 Nariadenia Rady (ES) č. 1/2003 zo 16. decembra 2002 o vykonávaní pravidiel hospodárskej súťaže ustanovených v článkoch 81 a 82 Zmluvy o založení Európskeho spoločenstva (Ú. v.  ES L 1, 4.1.2003) (ďalej len „Nariadenie 1/2003“)
(55)	Úrad v rozhodnutí uvádzal v rámci právnych predpisov, podľa ktorých rozhodol, aj čl. 5 Nariadenia 1/2003. Toto ustanovenie Nariadenia 1/2003 stanovuje typy rozhodnutí, ktoré sú národné súťažné orgány oprávnené prijímať, keď uplatňujú čl. 101 a 102 Zmluvy o fungovaní EÚ (ZFEÚ). Vzhľadom na to, že toto ustanovenie nestanovuje procesný postup pri prijímaní jednotlivých typov rozhodnutí, predpokladá prijatie vnútroštátnej procesnej úpravy na jeho vykonanie. 
(56)	Zákon v § 2 ods. 3 stanovuje, že ustanovenia § 22 až 40 sa vzťahujú aj na postup úradu, keď úrad posudzuje činnosti a konania podnikateľov na základe Nariadenia 1/2003. Ust. § 22 stanovuje právomoc úradu a v rámci nej aj typy rozhodnutí, ktoré úrad prijíma. Ďalšie ustanovenia zákona potom presne vymedzujú procesný postup pri prijímaní rozhodnutí úradu. Podľa Rady úradu preto nie je správne odkazovať priamo na čl. 5 Nariadenia 1/2003, ale na § 2 ods. 3 zákona v spojení s konkrétnym ustanovením zákona, podľa ktorého úrad v danom prípade rozhoduje. 
(57)	Voči tomuto záveru Rady úradu účastník konania nenamietal. 
Záver

(58)	Vzhľadom na vyššie uvedené Rada úradu na svojom zasadnutí dňa 
07.09.2012 rozhodla tak, ako je uvedené vo výroku tohto rozhodnutia. Prvostupňový orgán je na základe § 59 ods. 3 správneho poriadku právnym názorom Rady úradu vyjadreným v tomto rozhodnutí viazaný.

Poučenie: 

	Proti tomuto rozhodnutiu sa podľa § 61 ods. 2 zákona č. 71/1967 Zb. o správnom konaní (správny poriadok) v znení neskorších predpisov nemožno odvolať. Proti tomuto rozhodnutiu možno podať žalobu podľa § 247 Občianskeho súdneho poriadku na Krajský súd v Bratislave do dvoch mesiacov od jeho doručenia.  

			
	                                                             JUDr.Tibor Menyhart 
                                                   predseda Rady Protimonopolného úradu  SR

Rozhodnutie sa doručí:

1.	Mgr. Marek Benedik, advokát, Rudnayovo nám. 1, 811 01 Bratislava 
2.	Protimonopolný úrad SR, odbor dohôd obmedzujúcich súťaž, Drieňová 24, 826 03 Bratislava