PROTIMONOPOLNÝ ÚRAD SLOVENSKEJ REPUBLIKY

ROZHODNUTIE

Číslo: 2013/KH/1/1/025                                                   Bratislava 25. októbra 2013

Protimonopolný úrad Slovenskej republiky, odbor kartelov, v správnom konaní č. 0016/ODOS/2011 začatom dňa 18. júla 2011 z vlastného podnetu podľa § 25 ods. 1 zákona č. 136/2001 Z. z. o ochrane hospodárskej súťaže a o zmene a doplnení zákona Slovenskej národnej rady č. 347/1990 Zb. o organizácii ministerstiev a ostatných ústredných orgánov štátnej správy Slovenskej republiky v znení neskorších predpisov v znení neskorších predpisov  vo veci možnej dohody obmedzujúcej súťaž v zmysle § 4 ods. 1 zákona č. 136/2001 Z. z. o ochrane hospodárskej súťaže a o zmene a doplnení zákona Slovenskej národnej rady č. 347/1990 Zb. o organizácii ministerstiev a ostatných ústredných orgánov štátnej správy Slovenskej republiky v znení neskorších predpisov v znení neskorších predpisov a čl. 101 ods. 1 Zmluvy o fungovaní Európskej únie vo forme rozhodnutia združenia podnikateľov v trvaní od 5. mája 2010 spočívajúceho v konaní Slovenskej advokátskej komory v súvislosti s ustanovením § 38 ods. 1 Advokátskeho poriadku prijatého dňa 16. júna 2007 a § 38 ods. 1 Advokátskeho poriadku prijatého dňa 19. júna 2010 a vo veci možného uloženia pokuty za spáchanie správneho deliktu podľa § 38 ods. 1 zákona č. 136/2001 Z. z. o ochrane hospodárskej súťaže a o zmene a doplnení zákona Slovenskej národnej rady č. 347/1990 Zb. o organizácii ministerstiev a ostatných ústredných orgánov štátnej správy Slovenskej republiky v znení neskorších predpisov v znení neskorších predpisov, ktorého účastníčkou je Slovenská advokátska komora, so sídlom Kolárska 4, 813 42 Bratislava, IČO: 30795141, ktorú v konaní zastupuje Advokátska kancelária Mgr. Marek Benedik, s.r.o., so sídlom Rudnayovo nám. 1, 811 01  Bratislava, podľa § 2 ods. 3, § 22 ods. 1 písm. b) a d) zákona č. 136/2001 Z. z. o ochrane hospodárskej súťaže a o zmene a doplnení zákona Slovenskej národnej rady č. 347/1990 Zb. o organizácii ministerstiev a ostatných ústredných orgánov štátnej správy Slovenskej republiky v znení neskorších predpisov v znení neskorších predpisov takto

r o z h o d o l :

I.

Konanie účastníka konania Slovenská advokátska komora, so sídlom Kolárska 4, 813 42 Bratislava, IČO: 30795141, spočívajúce v taxatívnom stanovení okruhu informácií, ktoré možno poskytovať verejnosti pri ponúkaní právnych služieb na území Slovenskej republiky prostredníctvom udržiavania v platnosti

Advokátskeho poriadku prijatého dňa 16. júna 2007 v Bratislave konferenciou advokátov, ktorá je orgánom účastníka konania Slovenská advokátska komora, so sídlom Kolárska 4, 813 42 Bratislava, IČO: 30795141, v časti ustanovenia § 38 ods. 1, ktoré znie:  

„Advokát a  spoločnosť môže verejnosť informovať o poskytovaní právnych služieb s uvedením nasledujúcich skutočností:
a)	označenie kancelárie a sídlo advokáta, združenia alebo spoločnosti s prípadným situačným náčrtkom, kontaktné údaje (telefón, mobil, fax, e-mail). Možno sa tiež prezentovať osobnou fotografiou, fotografiou so spoločníkmi, koncipientami a pod.,
b)	osobnostný profil advokáta alebo advokáta – účastníka alebo advokáta – spoločníka (dátum narodenia, vzdelanie, prax, jazykové znalosti, údaj o zápise do zoznamu advokátov), údaje o koncipientoch a odborných zamestnancoch advokáta alebo spoločnosti,
c)	odborné zameranie; informácia o odbornom zameraní nesmie vyzdvihovať osobné vlastnosti a profesionálne kvality advokáta alebo advokáta – účastníka alebo advokáta – spoločníka, výhodnosť podmienok poskytovania právnych služieb, zdôrazňovať špecializáciu v určitom právnom odbore a pod.,
d)	údaje o spolupráci s inými advokátmi, združeniami, zahraničnými združeniami a spoločnosťami.“

a Advokátskeho poriadku prijatého dňa 19. júna 2010 v Bratislave konferenciou advokátov, ktorá je orgánom účastníka konania Slovenská advokátska komora, so sídlom Kolárska 4, 813 42 Bratislava, IČO: 30795141, v časti ustanovenia § 38 ods. 1, ktoré znie:  

„Advokát a  spoločnosť môže verejnosť informovať o poskytovaní právnych služieb s uvedením nasledujúcich skutočností:
a)	označenie kancelárie a sídlo advokáta, združenia alebo spoločnosti s prípadným situačným náčrtkom, kontaktné údaje (telefón, mobil, fax, e-mail). Možno sa tiež prezentovať osobnou fotografiou, fotografiou so spoločníkmi, koncipientami a pod.,
b)	osobnostný profil advokáta alebo advokáta – účastníka alebo advokáta – spoločníka (dátum narodenia, vzdelanie, prax, jazykové znalosti, údaj o zápise do zoznamu advokátov), údaje o koncipientoch a odborných zamestnancoch advokáta alebo spoločnosti,
c)	odborné zameranie; informácia o odbornom zameraní nesmie vyzdvihovať osobné vlastnosti a profesionálne kvality advokáta alebo advokáta – účastníka alebo advokáta – spoločníka, výhodnosť podmienok poskytovania právnych služieb, zdôrazňovať špecializáciu v určitom právnom odbore a pod.,
d)	údaje o spolupráci s inými advokátmi, združeniami, zahraničnými združeniami a spoločnosťami.“

je rozhodnutím združenia podnikateľov, ktoré môže mať za následok obmedzenie súťaže na relevantnom trhu poskytovania právnych služieb v rámci výkonu advokácie na území Slovenskej republiky a ktoré môže mať vplyv na obchod medzi členským štátmi,

a preto je v tejto časti podľa § 4 ods. 1, § 4 ods. 2 písm. c) a § 4 ods. 4 zákona č. 136/2001 Z. z. o ochrane hospodárskej súťaže a o zmene a doplnení zákona Slovenskej národnej rady č. 347/1990 Zb. o organizácii ministerstiev a ostatných ústredných orgánov štátnej správy Slovenskej republiky v znení neskorších predpisov v znení neskorších predpisov od 5. mája 2010 do 31. decembra 2012 a podľa čl. 101 ods. 1 Zmluvy o fungovaní Európskej únie v období od 5. mája 2010 do 14. júna 2013 vrátane zakázané.

II.

Protimonopolný úrad Slovenskej republiky podľa § 38 ods. 1 zákona č. 136/2001 Z. z. o ochrane hospodárskej súťaže a o zmene a doplnení zákona Slovenskej národnej rady č. 347/1990 Zb. o organizácii ministerstiev a ostatných ústredných orgánov štátnej správy Slovenskej republiky v znení neskorších predpisov v znení neskorších predpisov v spojení s § 2 ods. 3 zákona č. 136/2001 Z. z. o ochrane hospodárskej súťaže a o zmene a doplnení zákona Slovenskej národnej rady č. 347/1990 Zb. o organizácii ministerstiev a ostatných ústredných orgánov štátnej správy Slovenskej republiky v znení neskorších predpisov v znení neskorších predpisov 

za spáchanie správneho deliktu, ktorého sa Slovenská advokátska komora, so sídlom Kolárska 4, 813 42 Bratislava, IČO: 30795141 dopustila porušením zákazu podľa § 4 ods. 1 zákona č. 136/2001 Z. z. o ochrane hospodárskej súťaže a o zmene a doplnení zákona Slovenskej národnej rady č. 347/1990 Zb. o organizácii ministerstiev a ostatných ústredných orgánov štátnej správy Slovenskej republiky v znení neskorších predpisov v znení neskorších predpisov a porušením zákazu podľa čl. 101 ods. 1 Zmluvy o fungovaní Európskej únie  konaním uvedeným v bode I.  výrokovej časti tohto rozhodnutia v období od 5. mája 2010 do 31. decembra 2012,

ukladá účastníkovi konania Slovenská advokátska komora, so sídlom Kolárska 4, 813 42 Bratislava, IČO: 30795141,

pokutu vo výške 2 028,50 eur, slovom dvetisíc dvadsaťosem eur päťdesiat centov.

Pokutu je Slovenská advokátska komora, so sídlom Kolárska 4, 813 42 Bratislava, IČO: 30795141, povinná uhradiť do 15 dní odo dňa nadobudnutia právoplatnosti tohto rozhodnutia na účet Protimonopolného úradu Slovenskej republiky vedený v Štátnej pokladnici Bratislava č. 7000060793/8180, KS 1118, VS 201311025.   

Odôvodnenie:

Účastník konania

(1)	Účastníkom konania bola Slovenská advokátska komora, so sídlom Kolárska 4, 813 42 Bratislava, IČO: 30795141 (ďalej len „komora“), ktorá je zriadená zákonom č. 586/2003 Z.z. o advokácii a o zmene a doplnení zákona č. 455/1991 Zb. o živnostenskom podnikaní (živnostenský zákon) v znení neskorších predpisov v znení neskorších predpisov (ďalej len „zákon o advokácii“), ustanovením § 66 ods. 1. Zákon o advokácii definuje v § 66 ods. 2 komoru ako samosprávnu stavovskú organizáciu, ktorá združuje všetkých advokátov zapísaných v zozname advokátov vedenom komorou a podľa § 66 ods. 3 je komora právnickou osobou. Podľa § 66 ods. 4 písm. a) je jednám z orgánov komory  konferencia advokátov. Právomoc vydávať predpisy komory a ich pôsobnosť je stanovená najmä ustanoveniami § 66 ods. 5 a 75 ods. 1 zákona o advokácii. 
 
(2)	Komora sa na účely § 4 zákona č. 136/2001 Z. z. o ochrane hospodárskej súťaže a o zmene a doplnení zákona Slovenskej národnej rady č. 347/1990 Zb. o organizácii ministerstiev a ostatných ústredných orgánov štátnej správy Slovenskej republiky v znení neskorších predpisov v znení neskorších predpisov považuje za združenie podnikateľov (ďalej len „zákon“). Komora sa tiež považuje za združenie podnikov podľa čl. 101 Zmluvy o fungovaní Európskej únie. 

(3)	Uvedený záver potvrdila Rada Protimonopolného úradu Slovenskej republiky (ďalej len „rada“) vo svojom rozhodnutí č. 2012/KH/R/2/041 zo 7. septembra 2012, ktorým je úrad Protimonopolný úrad Slovenskej republiky, odbor kartelov (ďalej len „úrad“) viazaný.

Relevantný trh

(4)	Podľa § 3 ods. 3 zákona relevantný trh je priestorový a časový súbeh ponuky a dopytu takých výrobkov, výkonov, prác a služieb (ďalej len "tovar"), ktoré sú na uspokojenie určitých potrieb z hľadiska užívateľa zhodné alebo vzájomne zastupiteľné. Podľa § 3 ods. 4  zákona tovarový relevantný trh zahŕňa zhodné alebo vzájomne zastupiteľné tovary schopné uspokojiť určitú potrebu užívateľov. Podľa § 3 ods. 5  zákona vzájomne zastupiteľné tovary sú tovary, ktoré sú zastupiteľné najmä z hľadiska ich fyzikálnych a technických charakteristík, ceny a účelu použitia. Podľa § 3 ods. 6 zákona priestorový relevantný trh je vymedzený územím, na ktorom sú súťažné podmienky také homogénne, že toto územie môže byť odčlenené od ostatných území s odlišnými súťažnými podmienkami.  

(5)	Priestorový relevantný trh je stanovený ako územie Slovenskej republiky, keďže Advokátsky poriadok prijatý dňa 16. júna 2007 a Advokátsky poriadok prijatý dňa 19. júna 2010 sa vzťahuje na poskytovanie právnych služieb na území Slovenskej republiky (§ 1 ods. 1 Advokátskeho poriadku prijatého dňa 16. júna 2007 a § 1 ods. 1 Advokátskeho poriadku prijatého dňa 19. júna 2010). Na účely posúdenia pravidiel reklamy možno považovať súťažné podmienky na celom území Slovenskej republiky za homogénne a možno ho oddeliť od iných území, na ktoré sa Advokátsky poriadok prijatý dňa 16. júna 2007 a Advokátsky poriadok prijatý dňa 19. júna 2010 nevzťahuje.
 
(6)	Službu spočívajúcu v poskytovaní právnych služieb pri výkone advokácie nemožno považovať za zameniteľnú za inú službu poskytovanú v rámci podnikateľskej činnosti, a to vzhľadom na jej univerzálnosť a komplexnosť, napriek tomu, že pri niektorých úkonoch sa rozsah služieb čiastočne prekrýva s činnosťou daňových poradcov, exekútorov a notárov. Vzhľadom na uvedené je potrebné stanoviť tovarový relevantný trh ako trh poskytovania právnych služieb v rámci výkonu advokácie.

(7)	Úrad je v posúdení relevantného trhu viazaný právnym názorom rady, ktorá sa v rozhodnutí č. 2012/KH/R/2/041 zo 7. septembra 2012 stotožnila s vyššie uvedeným vymedzením relevantného trhu. 

Vplyv na obchod medzi členskými štátmi

(8)	Pokiaľ ide o vplyv na obchod medzi členskými štátmi, rozhodnutie alebo dohoda, ktorá pokrýva celé územie členského štátu má podľa svojej samotnej povahy za následok rozdelenie trhov na národnej báze, a teda bráni ekonomickej interpenetrácii, ktorá je cieľom Zmluvy o Európskej únii a Zmluvy o fungovaní Európskej únie. 

(9)	Ustanovenia § 38 ods. 1 Advokátskeho poriadku prijatého dňa 16. júna 2007 a § 38 ods. 1 Advokátskeho poriadku prijatého dňa 19. júna 2010 sú záväzné a ovplyvňujú činnosť aj osôb usídlených v iných členských štátoch Európskej únie, a teda postihujú aj cezhraničné poskytovanie právnych služieb, a preto uvedené ustanovenia môžu mať vplyv na obchod medzi členskými štátmi. 

(10)	Keďže osoby podliehajúce Advokátskemu poriadku prijatému dňa 16. júna 2007 a Advokátskemu poriadku prijatému dňa 19. júna 2010 sú výlučnými poskytovateľmi právnych služieb v zmysle § 1 ods. 2 zákona o advokácii na území Slovenskej republiky, vplyv na obchod medzi členskými štátmi nemožno považovať za zanedbateľný.

(11)	Úrad je v posúdení vplyvu na obchod medzi členskými štátmi viazaný právnym názorom rady

 Doterajší priebeh správneho konania

(12)	Úrad (pôvodne Protimonopolný úrad Slovenskej republiky, odbor dohôd obmedzujúcich súťaž) začal dňa 18. júla 2011 z vlastného podnetu v zmysle § 25 ods. 1 správne konanie číslo 0016/ODOS/2011 vo veci možnej dohody obmedzujúcej súťaž v zmysle § 4 ods. 1 zákona a čl. 101 ods. 1 Zmluvy o fungovaní Európskej únie vo forme rozhodnutia združenia podnikateľov v trvaní najskôr od 5. mája 2010 spočívajúceho v konaní Slovenskej advokátskej komory v súvislosti s ustanovením § 38 ods. 1 Advokátskeho poriadku prijatého dňa 16. júna 2007 a § 38 ods. 1 Advokátskeho poriadku prijatého dňa 19. júna 2010 a vo veci možného uloženia pokuty za spáchanie správneho deliktu podľa § 38 ods. 1 zákona.

(13)	Úrad začal uvedené konanie na základe výsledkov prešetrovania na relevantnom trhu podľa § 22 ods. 1 písm. a) zákona, na základe ktorého  nadobudol podozrenie, že mohlo prísť k uzatvoreniu dohody obmedzujúcej súťaž v zmysle § 4 ods. 1 zákona a čl. 101 ods. 1 Zmluvy o fungovaní Európskej únie vo forme rozhodnutia združenia podnikateľov v trvaní najskôr od 5. mája 2010 spočívajúceho v konaní Slovenskej advokátskej komory v súvislosti s ustanovením § 38 ods. 1 Advokátskeho poriadku prijatého dňa 16. júna 2007 a § 38 ods. 1 Advokátskeho poriadku prijatého dňa 19. júna 2010.

(14)	Začatie správneho konania bolo oznámené účastníkovi listom č. 2707/PMÚ SR/2011 z 13. júla 2011, ktorý bol doručený dňa 18. júla 2011. 

(15)	Úrad dňa  13. februára 2012 vydal v tomto konaní rozhodnutie číslo 2012/KH/1/1/007, ktorým rozhodol, že Advokátsky poriadok prijatý dňa 16. júna 2007 v Bratislave konferenciou advokátov ustanovenia § 38 ods. 1 je rozhodnutím združenia podnikateľov, ktoré môže mať za následok obmedzenie súťaže na relevantnom trhu poskytovania právnych služieb v rámci výkonu advokácie na území Slovenskej republiky a ktoré môže mať vplyv na obchod medzi členským štátmi, a preto je v tejto časti podľa § 4 ods. 1, § 4 ods. 2 písm. c) a § 4 ods. 4  a podľa čl. 101 ods. 1 Zmluvy o fungovaní Európskej únie v období od 5. mája 2010 do 18. júna 2010 vrátane zakázaný, Advokátsky poriadok prijatý dňa 19. júna 2010 v Bratislave konferenciou advokátov v časti ustanovenia § 38 ods. 1 je rozhodnutím združenia podnikateľov, ktoré môže mať za následok obmedzenie súťaže na relevantnom trhu poskytovania právnych služieb v rámci výkonu advokácie na území Slovenskej republiky a ktoré môže mať vplyv na obchod medzi členským štátmi, a preto je v tejto časti podľa § 4 ods. 1, § 4 ods. 2 písm. c) a § 4 ods. 4 zákona a podľa čl. 101 ods. 1 Zmluvy o fungovaní Európskej únie v období od 19. júna 2010 do 31. októbra 2011 vrátane zakázaný. Úrad za porušenie zákazu uložil účastníkovi pokutu vo výške 930 eur a uložil účastníkovi konania zdržať sa porušovania zákona a nariadil odstránenie protiprávneho stavu. 

(16)	Na základe rozkladu podaného účastníkom konania rada rozhodnutím č. 2012/KH/R/2/041 zo dňa 7. septembra 2012 prvostupňové rozhodnutie úradu zrušila a vrátila mu vec na nové prejednanie a rozhodnutie. Z uvedeného rozhodnutia vyplývajú nasledujúce závery:

(17)	Podľa názoru rady, úrad správne posúdil, že  účastníkom konania je komora (bod 5 odôvodnenia).

(18)	Rada konštatuje, že prvostupňový orgán správne vymedzil relevantný trh poskytovania právnych služieb v rámci výkonu advokácie na území Slovenskej republiky (bod 6 odôvodnenia).

(19)	Rada na základe dôkazového materiálu dospela k záveru, že posudzované konanie komory, spočívajúce v taxatívnom vymedzení informácií, o ktorých môže advokát informovať verejnosť, má obmedzujúci charakter. Rada sa taktiež stotožňuje so záverom, že posudzované konanie môže mať vplyv na  obchod medzi členskými štátmi. (bod 7 odôvodnenia).

(20)	Podľa názoru rady úradu uznesenie Revíznej komisie nie je možné považovať za úkon účastníka konania, ktorý by predstavoval odstránenie protiprávneho stavu.  Za takýto úkon by v podmienkach posudzovaného prípadu bolo možné považovať len zmenu príslušného ustanovenia Advokátskeho poriadku orgánom na to oprávneným, t.j. konferenciou advokátov. Rada považuje za nesprávny záver úradu o tom, že protiprávne konanie bolo ukončené na základe uznesenia Revíznej komisie. Revízna komisia nie je oprávnená zabezpečiť zmenu sporných ustanovení Advokátskeho poriadku.	Rada úradu dospela k záveru, že Stanovisko Revíznej komisie je možné vyhodnotiť ako okolnosť, ktorá smeruje k neplneniu dohody obmedzujúcej súťaž v praxi, t.j. je možné ju vyhodnotiť podľa § 38 ods. 10 zákona ako okolnosť, ktorá  má vplyv na výšku pokuty. (body 13, 15 a 16 odôvodnenia) 

(21)	Úrad postupoval správne, keď v období od 5. mája 2010 zistil, že súčasťou platných interných predpisov komory sú ustanovenia  obmedzujúce obsah reklamy advokátov, pričom dospel k záveru, že komora toto obmedzenie spôsobila prijatím viacerých po sebe nasledujúcich interných predpisov s totožným znením obmedzujúceho ustanovenia a toto konanie účastníka konania v súlade s právnym názorov súdov vyjadreným v identickom prípade posúdil ako dohodu obmedzujúcu súťaž.  (bod 28 odôvodnenia)

(22)	Rada odporúča prvostupňovému orgánu zvážiť opis spôsobu protiprávneho konania vo výroku rozhodnutia tak, aby z neho bolo jednoznačne zrejmé, že obmedzenie súťaže spočíva v taxatívnom stanovení okruhu informácií, ktoré môže advokát verejnosti poskytnúť, t.j. inými slovami, ide o obmedzenie obsahu reklamy advokáta. (bod 36 odôvodnenia)

(23)	Rada zistila, že v bode IV. výroku úrad uviedol nesprávne začiatok porušovania, a to od 4. mája 2010. Správne má byť uvedené obdobie od 5.  mája 2010. (bod 37 odôvodnenia).

(24)	Rada sa nestotožňuje s posúdením konania komory ako pokračujúceho správneho deliktu. Rada konštatuje, že posudzované konanie vykazuje znaky trvajúceho správneho deliktu.  (body 38 a 43 odôvodnenia)

(25)	Rada považuje za nesprávne použitie pojmu „súhrnná“ pokuta  v súvislosti s konaním opísaným v bodoch I. a II. výrokovej časti prvostupňového rozhodnutia. (body 46 a 47 odôvodnenia)

(26)	Rada nepovažuje za nevyhnutné trvať na odstránení posudzovaného ustanovenia z Advokátskeho poriadku v lehote 3 mesiacov odo dňa právoplatnosti rozhodnutia. Za predpokladu, že sa nezmení postoj Revíznej komisie nepodávať návrhy na disciplinárne konania, postačuje podľa predbežného názoru Rady odstránenie protiprávneho stavu konferenciou advokátov na jej najbližšom zasadnutí podľa § 68 zákona o advokácii (bod 53 odôvodnenia)

(27)	Podľa rady nie je správne odkazovať priamo na čl. 5 nariadenia Rady (ES) č. 1/2003, ale na § 2 ods. 3 zákona v spojení s konkrétnym ustanovením zákona, podľa ktorého úrad v danom prípade rozhoduje. (bod 56 odôvodnenia) 

(28)	Po nadobudnutí právoplatnosti druhostupňového rozhodnutia dňa 28. septembra 2012 rada postúpila spis  v danej veci úradu, ktorý vec nanovo prejednal.

(29)	Úrad dňa 25. februára 2013 zaslal podľa § 33 zákona účastníkovi konania výzvu pred vydaním rozhodnutia, v ktorej podal účastníkovi konania informáciu o záveroch prešetrovania, ku ktorým úrad na základe jemu dostupných informácií dospel a vyzval účastníka konania, aby sa vyjadril k podkladu rozhodnutia, spôsobe jeho zistenia, prípadne aby navrhol doplnenie dokazovania. Výzva pred vydaním rozhodnutia bola účastníkovi konania doručená  dňa 26. februára 2013 a účastník konania sa vyjadril k skutočnostiam v nej uvedených v lehote stanovenej úradom vo vyjadrení z 11. marca 2013 (doručené 12. marca 2013). Doplnenie výzvy bolo účastníkovi konania zaslané dňa 23. augusta 2013, pričom toto doplnenie sa vzťahovalo na zistenú výšku obratu za rok 2012 a zmien predbežných záverov úradu viažucich sa k vyhodnoteniu vplyvu zmeny legislatívy v oblasti advokácie. Doplnenie výzvy bolo účastníkovi doručené 26. augusta 2013 a účastník konania sa k nemu vyjadril 12. septembra 2013 (doručené 16. septembra 2013).

(30)	Účastník konania vo svojom vyjadrení z 11. marca 2013 navrhol správne konanie zastaviť. Vo svojom vyjadrení z 12. septembra 2013 účastník konania navrhol začatie konania o urovnaní. Úrad listom zo 7. októbra 2013 oznámil účastníkovi konania, že zamieta návrh na začatie rokovania o urovnaní a že v rokovaní o urovnaní nepokračuje.

Konanie komory

(31)	Komora predložila listom zo dňa 6. júla 2011 kópiu Advokátskeho poriadku prijatého dňa 16. júna 2007 a Advokátskeho poriadku prijatého dňa 19. júna 2010.

(32)	Ustanovenia § 38 ods. 1 Advokátskeho poriadku prijatého dňa 16. júna 2007 a § 38 ods. 1 Advokátskeho poriadku prijatého dňa 19. júna 2010 majú nasledujúci obsah:
„Advokát a  spoločnosť môže verejnosť informovať o poskytovaní právnych služieb s uvedením nasledujúcich skutočností:
a)	označenie kancelárie a sídlo advokáta, združenia alebo spoločnosti s prípadným situačným náčrtkom, kontaktné údaje (telefón, mobil, fax, e-mail). Možno sa tiež prezentovať osobnou fotografiou, fotografiou so spoločníkmi, koncipientami a pod.,
b)	osobnostný profil advokáta alebo advokáta – účastníka alebo advokáta – spoločníka (dátum narodenia, vzdelanie, prax, jazykové znalosti, údaj o zápise do zoznamu advokátov), údaje o koncipientoch a odborných zamestnancoch advokáta alebo spoločnosti,
c)	odborné zameranie; informácia o odbornom zameraní nesmie vyzdvihovať osobné vlastnosti a profesionálne kvality advokáta alebo advokáta – účastníka alebo advokáta – spoločníka, výhodnosť podmienok poskytovania právnych služieb, zdôrazňovať špecializáciu v určitom právnom odbore a pod.,
d)	údaje o spolupráci s inými advokátmi, združeniami, zahraničnými združeniami a spoločnosťami.“

(33)	Podľa § 51 Advokátskeho poriadku schváleného dňa 16. júna 2007 tento nadobudol účinnosť dňom schválenia.

(34)	Podľa § 50 Advokátskeho poriadku schváleného dňa 19. júna 2010 sa zrušuje Advokátsky poriadok schválený konferenciou advokátov 16. júna 2007.

(35)	Podľa § 51 Advokátskeho poriadku schváleného dňa 19. júna 2010  tento nadobudol účinnosť dňom schválenia.

(36)	Komora nepredložila žiadne dodatky, ktoré by menili obsah § 38 ods. 1 Advokátskeho poriadku schváleného dňa 16. júna 2007 alebo obsah § 38 ods. 1 Advokátskeho poriadku schváleného dňa 19. júna 2010.

(37)	Text Advokátskeho poriadku schváleného dňa 16. júna 2007 a Advokátskeho poriadku schváleného dňa 19. júna 2010, ktorý predložila komora úradu, je doplnený pečaťou a podpisom predsedu komory. Z uvedeného dôvodu niet pochýb o tom, že uvedené dokumenty možno považovať za autentické a vydané komorou.

(38)	Podľa informácií zverejnených v tlači sa konferencia advokátov dňa 16. júna 2007 a dňa 19. júna 2010 uskutočnila v Bratislave.

(39)	Komora  listom zo dňa 8. augusta 2011 predložila stenografický záznam (výňatok) z Konferencie advokátov zo dňa 19. júna 2010 (strany 135 až 252) a uviedla, že akýmkoľvek záznamom z Konferencie advokátov zo dňa 16. júna 2007 komora nedisponuje.

(40)	Zo stenografického záznamu z Konferencie advokátov zo dňa 19. júna 2010 vyplýva, že advokátom nebol  zrejmý význam niektorých ustanovení § 38 ods. 1 Advokátekeho poriadku, a tiež bolo navrhnuté vypustenie ustanovenia § 38 ods. 1 písm. c) Advokátskeho poriadku, čo bolo konferenciou odmietnuté (strana 152-155). Predmetom diskusie bola tiež skutočnosť, že za obmedzenie reklamy bola komora už úradom pokutovaná, na čo predsedajúci JUDr. Š. Detvai, predseda komory uviedol nasledujúce: „Takto: To konanie na Protimonopolnom úrade trvá, myslím, že viac ako 5 rokov. V čase, keď nás prvýkrát postihli, boli tie predpisy v určitom povedzme rozpore s predstavami Protimonopolného úradu. Zastupuje nás tam pán JUDr. Benedikt. Napriek tomu, že sme dostali tú prvú pokutu, potom súd to rozhodnutie zrušil, vrátil na konanie. Medzičasom my sme upravili toto ustanovenie v roku 2007 a Protimonopolný úrad je vždy najmúdrejší a najmocnejší, znovu rozhodol, ale znovu sme tam podali žalobu, takže čakáme na rozhodnutie súdu.“  Tajomník komory JUDr. Andrej  Popovec, doplnil, že danú vec preskúmava súd.

(41)	Dňa 29. septembra 2011 bol úradu doručený list komory zo dňa 26. septembra 2011, ku ktorému bol priložený list predsedu revíznej komisie komory JUDr. Milana Galandu zo dňa 26. septembra 2011 adresovaný predsedovi komory, v ktorom ho informuje, že revízna komisia komory prijala dňa 9. septembra 2011 uznesenie s nasledujúcim textom „RK SAK nebude podávať návrhy na začatie disciplinárneho konania proti advokátom, ktorých konanie by mohlo byť v rozpore s § 38 advokátskeho poriadku. Revízna komisia poveruje predsedu RK SAK informovať o tomto uznesení predsedu SAK.“ Účastník konania predložil snímok webovej stránky komory, na ktorej je zobrazený text „Revízna komisia SAK prijala dňa 9. 9. 2011 uznesenie, podľa ktorého RK SAK nebude podávať návrhy na začatie disciplinárneho konania proti advokátom, ktorých konanie by mohlo byť v rozpore s § 38 Advokátskeho poriadku.“ Účastník konania tvrdí, že uvedený oznam bol zverejnený v októbri 2011, avšak nepredložil o tom žiadny dôkaz.  Podľa informácií predložených účastníkom konania dňa z 29. októbra 2012 pre porušenie § 38 ods. 1 Advokátskeho poriadku sa neviedlo voči žiadnemu advokátovi žiadne disciplinárne konanie a ustanovenie § 38 ods. 1 Advokátskeho poriadku prijatého dňa 19. júna 2010 plánuje komora zrušiť na zasadnutí Konferencie advokátov v roku 2013.

(42)	Konferencia advokátov schválila na svojom zasadnutí dňa 15. júna 2013 Advokátsky poriadok Slovenskej advokátskej komory, ktorým bol zrušený Advokátsky poriadok z 19. júna 2010. Advokátsky poriadok Slovenskej advokátskej komory zo dňa zasadnutí dňa 15. júna 2013 neobsahuje ustanovenie, ktoré by obsahovo zodpovedalo ustanoveniu § 38 ods. 1 Advokátskeho poriadku zo dňa 19. júna 2010.

Posúdenie konania komory

(43)	Úrad v konaní posudzoval ustanovenia § 38 ods. 1 Advokátskeho poriadku schváleného dňa 16. júna 2007 a ustanovenia § 38 ods. 1 Advokátskeho poriadku schváleného dňa 19. júna 2010 v znení: 

„Advokát a  spoločnosť môže verejnosť informovať o poskytovaní právnych služieb s uvedením nasledujúcich skutočností:
a)	označenie kancelárie a sídlo advokáta, združenia alebo spoločnosti s prípadným situačným náčrtkom, kontaktné údaje (telefón, mobil, fax, e-mail). Možno sa tiež prezentovať osobnou fotografiou, fotografiou so spoločníkmi, koncipientami a pod.,
b)	osobnostný profil advokáta alebo advokáta – účastníka alebo advokáta – spoločníka (dátum narodenia, vzdelanie, prax, jazykové znalosti, údaj o zápise do zoznamu advokátov), údaje o koncipientoch a odborných zamestnancoch advokáta alebo spoločnosti,
c)	odborné zameranie; informácia o odbornom zameraní nesmie vyzdvihovať osobné vlastnosti a profesionálne kvality advokáta alebo advokáta – účastníka alebo advokáta – spoločníka, výhodnosť podmienok poskytovania právnych služieb, zdôrazňovať špecializáciu v určitom právnom odbore a pod.,
d)	údaje o spolupráci s inými advokátmi, združeniami, zahraničnými združeniami a spoločnosťami.“

Podľa § 4 ods. 2 písm. c) zákona rozhodnutie združenia podnikateľov je právny akt orgánu združenia, ako aj odporúčanie orgánu združenia.

(44)	Podľa § 4 ods. 1 zákona dohoda a zosúladený postup podnikateľov, ako aj rozhodnutie združenia podnikateľov, ktoré majú za cieľ alebo môžu mať za následok obmedzovanie súťaže (ďalej len „dohoda obmedzujúca súťaž“), sú zakázané, ak tento zákon neustanovuje inak.

(45)	Podľa čl. 101 ods. 1 Zmluvy o fungovaní Európskej únie nasledujúce sa zakazuje ako nezlučiteľné s vnútorným trhom: všetky dohody medzi podnikateľmi, rozhodnutia združení podnikateľov a zosúladené postupy, ktoré môžu ovplyvniť obchod medzi členskými štátmi a ktoré majú za cieľ alebo následok vylučovanie, obmedzovanie alebo skresľovanie hospodárskej súťaže v rámci vnútorného trhu, najmä tie, ktoré: 
a) priamo alebo nepriamo určujú nákupné alebo predajné ceny alebo iné obchodné podmienky; 
b) obmedzujú alebo kontrolujú výrobu, odbyt, technický rozvoj alebo investície; 
c) rozdeľujú trhy alebo zdroje zásobovania; 
d) uplatňujú nerovnaké podmienky pri rovnakých plneniach voči ostatným obchodným partnerom, čím ich v hospodárskej súťaži znevýhodňujú; 
e) podmieňujú uzatváranie zmlúv s ostatnými zmluvnými stranami prijatím dodatočných záväzkov, ktoré svojou povahou alebo podľa obchodných zvyklostí nesúvisia s predmetom týchto zmlúv.

(46)	Úrad považuje Advokátsky poriadok prijatý dňa 16. júna 2007 a Advokátsky poriadok prijatý dňa 19. júna 2010 za rozhodnutia združenia podnikateľov v zmysle § 4 ods. 2 písm. c) zákona, ako aj za rozhodnutia združenia podnikov v zmysle čl. 101 ods. 1 Zmluvy o fungovaní Európskej únie.

(47)	Advokátsky poriadok prijatý dňa 16. júna 2007 a Advokátsky poriadok prijatý dňa 19. júna 2010 boli prijaté konferenciou advokátov, ktorá je orgánom komory v zmysle § 66 ods. 4 písm. a) zákona o advokácii a súčasne sú záväzné podľa § 75 ods. 1 zákona o advokácii pre advokátov, advokátskych koncipientov, euroadvokátov, zahraničných advokátov a medzinárodných advokátov a  ich porušenie je disciplinárnym previnením podľa § 56 ods. 1 zákona o advokácii, za ktoré hrozí sankcia podľa § 56 ods. 2 zákona o advokácii, a preto je ich možné považovať za právne akty združenia podnikateľov v zmysle § 4 ods. 2 písm. c) zákona. 

(48)	Uvedené závery potvrdila rada vo svojom rozhodnutí č. 2012/KH/R/2/041 zo 7. septembra 2012, ktorým je úrad viazaný.

(49)	Vzhľadom na to, že úrad v rozhodnutí č. 2010/KH/1/1/02 v spojení s rozhodnutím rady č. 2010/KH/R/2/048 deklaroval spáchanie správneho deliktu v súvislosti s ustanoveniami Advokátskeho poriadku, ktorý je vecne totožný s textami ustanovenia § 38 ods. 1 Advokátskeho poriadku prijatého dňa 16. júna 2007 a § 38 ods. 1 Advokátskeho poriadku prijatého dňa 19. júna 2010, ktorých posúdenie je predmetom prebiehajúceho konania, len do 4. mája 2010, nič nebráni tomu, aby úrad sankcionoval účastníka konania za spáchanie prípadného správneho deliktu, ktorý mal trvať v období počínajúcom 5. mája 2010.

(50)	Podľa § 3 ods. 1 zákona obmedzovanie súťaže je každé obmedzenie voľnosti konania podnikateľa na relevantnom trhu, najmä vylučovanie existujúcich alebo možných súťažných aktivít, skutočné alebo možné zníženie rozsahu konkurenčnej aktivity alebo skresľovanie konkurenčných podmienok.

(51)	Ustanovenia § 38 ods. 1 Advokátskeho poriadku prijatého dňa 16. júna 2007 a § 38 ods. 1 Advokátskeho poriadku prijatého dňa 19. júna 2010 majú obmedzujúci charakter, keďže predstavujú taxatívne stanovenie obsahu informácií, o ktorých môže advokát informovať verejnosť, a teda neumožňujú spotrebiteľom získať taký rozsah objektívnych, transparentných a overiteľných informácií (napríklad o cenách), ktoré mu môžu napomôcť pri rozhodovaní o výbere poskytovateľa právnych služieb, čím sa znižuje možnosť efektívnej súťaže medzi poskytovateľmi právnych služieb.

(52)	Hoci sa nepreukázali disciplinárne konania súvisiace s porušením ustanovenia § 38 ods. 1 Advokátskeho poriadku prijatého dňa 16. júna 2007 a § 38 ods. 1 Advokátskeho poriadku prijatého dňa 19. júna 2010, z diskusie počas konferencie advokátov je zrejmé, že viacerí advokáti považovali uvedené ustanovenia za obmedzujúce a rozsah poskytovaných informácií za taxatívny. Pričom však absolútna väčšina z nich prejavila vôľu sa podľa týchto ustanovení správať, a teda poskytovať iba informácie, ktoré sú taxatívne uvedené v ustanovení § 38 ods. 1 Advokátskeho poriadku prijatého dňa 16. júna 2007 a § 38 ods. 1 Advokátskeho poriadku prijatého dňa 19. júna 2010.

(53)	Úrad sa preto pridŕža svojho predchádzajúceho právneho názoru vyjadreného v rozhodnutí úradu č. 2010/KH/1/1/028 z 4. mája 2010, v rozhodnutí rady úradu č. 2010/KH/R/2/048 zo 6. augusta 2010, ktorý bol aprobovaný rozsudkom Krajského súdu v Bratislave z 21. marca 2007, sp. zn. 2 S 380/06 a rozsudkom Najvyššieho súdu Slovenskej republiky z 21. januára 2009 sp. zn. 2 Sžh 3/2007, že ustanovenie advokátskeho poriadku, podľa ktorého advokát a  spoločnosť môže verejnosť informovať o poskytovaní právnych služieb s uvedením nasledujúcich skutočností: a) označenie kancelárie a sídlo advokáta, združenia alebo spoločnosti s prípadným situačným náčrtkom, kontaktné údaje (telefón, mobil, fax, e-mail). Možno sa tiež prezentovať osobnou fotografiou, fotografiou so spoločníkmi, koncipientmi a pod.; b) osobnostný profil advokáta alebo advokáta – účastníka alebo advokáta – spoločníka (dátum narodenia, vzdelanie, prax, jazykové znalosti, údaj o zápise do zoznamu advokátov), údaje o koncipientoch a odborných zamestnancoch advokáta alebo spoločnosti; c) odborné zameranie; informácia o odbornom zameraní nesmie vyzdvihovať osobné vlastnosti a profesionálne kvality advokáta alebo advokáta – účastníka alebo advokáta – spoločníka, výhodnosť podmienok poskytovania právnych služieb, zdôrazňovať špecializáciu v určitom právnom odbore a pod.; d) údaje o spolupráci s inými advokátmi, združeniami, zahraničnými združeniami a spoločnosťami, obmedzuje hospodársku súťaž tým, že neumožňuje získať spotrebiteľom dostatok informácií. Krajský súd v Bratislave vo svojom rozsudku na strane 11 uviedol: „Ustanovenie § 38 ods. 1 Advokátskeho poriadku má protisúťažný a obmedzujúci charakter. Súd má za to, že ustanovenie § 38 ods. 1 písm. a) až d) AP taxatívne vymedzuje náležitosti, o ktorých môže advokát, združenie a spoločnosť poskytujúca právne služby informovať verejnosť. Nie je možné sa stotožniť s názorom žalobcu, že predmetné ustanovenie je formulované dostatočne všeobecne, aby verejnosť mohla obdržať všetky informácie relevantné v súvislosti s poskytovaním právnych služieb. Ustanovenie je vymedzené taxatívne, jeho formulácia nedáva priestor pre poskytnutie iných  informácií, ktoré sú relevantné k celkovému obrazu o advokátskej kancelárii, príp. o spoločnosti poskytujúcej právne služby. Práve z dôvodu taxatívnosti tohto ustanovenia neumožňuje poskytnúť verejnosti napr. informácie o cenách. Súd sa preto nemôže stotožniť s dôkazom opaku uvedenom v žalobe, podľa ktorého sa advokátovi síce zakazuje vyzdvihovanie výhodnosti poskytovania právnych služieb, ale nezakazuje sa mu vecne informovať o podmienkach poskytovania právnych služieb a to vrátane cenových.“ Úrad nevidí dôvod na odchýlenie sa od tohto právneho názoru, a preto podľa princípov právneho štátu, ktoré okrem iného spočívajú v predvídateľnosti rozhodnutí štátnych orgánov, je povinný tento právny názor úradu a súdov nasledovať.

(54)	 Dané ustanovenia advokátskeho poriadku môžu mať za následok obmedzenie súťaže v tom, že obmedzujú tok informácií voči spotrebiteľom ako prijímateľom služieb, a teda podnikatelia poskytujúci právne služby môžu využívať informačnú asymetriu  v neprospech spotrebiteľov, a to napríklad v oblasti cenovej politiky týchto podnikateľov. Obmedzenie možností reklamy teda znižuje intenzitu konkurenčného boja medzi podnikateľmi na trhu poskytovania právnych služieb, čo môže viesť k tomu, že spotrebiteľ sa rozhodne využiť služby advokáta, alebo inej osoby poskytujúcej právne služby na území Slovenskej republiky, pod vplyvom nedostatočných informácií. V tejto súvislosti na naplnenie skutkovej podstaty podľa § 4 ods. 1 zákona a čl. 101 ods. 1 Zmluvy o fungovaní Európskej únie nie je potrebné preukázať a vyčísliť, či nastal skutočný dopad na trh, ale postačuje osvedčiť, že ide o potenciálne obmedzenie súťaže na danom trhu, a teda že skúmané rozhodnutie združenia podnikateľov môže mať za následok obmedzenie súťaže. Vzhľadom na ekonomický a právny kontext posudzovaných ustanovení advokátskych poriadkov a pri zohľadnení predchádzajúcich právnych názorov možno prísť k záveru, že dané ustanovenia advokátskych poriadkov môžu mať za následok obmedzenie súťaže na relevantnom trhu poskytovania právnych služieb na území Slovenskej republiky, pričom konkrétny dopad na súťaž nie je potrebné vyčísľovať, keďže tento negatívny vplyv na súťaž je priamo odvoditeľný z obsahu a kontextu protisúťažného ustanovenia rozhodnutia združenia podnikateľov. 

(55)	Úrad preto považuje konanie komory spočívajúce v taxatívnom stanovení okruhu informácií, ktoré môže advokát verejnosti poskytnúť, t.j. inými slovami obmedzenie reklamy advokáta, prostredníctvom prijatia a udržovania v platnosti obmedzujúcich ustanovení advokátskych poriadkov za rozhodnutia združenia podnikateľov, ktoré môžu mať v danej časti za následok zníženie úrovne súťaže na danom trhu. Úrad je v posúdení vplyvu na súťaž viazaný právnym názorom rady.

(56)	Vzhľadom na text § 38 ods. 1 Advokátskeho poriadku schváleného dňa 16. júna 2007 a text § 38 ods. 1 Advokátskeho poriadku schváleného dňa 19. júna 2010 je zrejmé, že neprišlo k zmene textu normy obsiahnutej v predpise komory, a teda je zrejmé, že obsahovo tá istá norma platila nepretržite od 5. mája 2010 až do 14. júna 2013. Pod normou sa chápe pravidlo správania sa, ktoré bolo stanovené ako záväzné pre advokátov.

(57)	Z uvedeného dôvodu pokiaľ úrad hovorí o posudzovaní porušenia súťažných pravidiel vo forme rozhodnutia združenia podnikateľov v období od 5. mája 2010 do 16. júna 2013 v súvislosti s ustanovením § 38 ods. 1 Advokátskeho poriadku prijatého dňa 16. júna 2007 a § 38 ods. 1 Advokátskeho poriadku prijatého dňa 19. júna 2010, nemožno toto chápať tak, že nevyhnutne posudzuje platnosť ustanovení súčasne oboch advokátskych poriadkov počas celého obdobia od 5. mája 2010 do 14. júna 2013, ale tak, že sa posudzuje protisúťažný charakter konania komory, ktoré má svoj odraz v jednotlivých ustanoveniach normatívneho textu vnútorného predpisu komory.

(58)	Tiež treba poznamenať, že v prebiehajúcom konaní úrad rozhoduje o tom, či je určité konanie účastníka konania zakázaným rozhodnutím združenia podnikateľov (dohodou obmedzujúcou súťaž v širšom zmysle), a o tom, či sa účastník konania dopustil správneho deliktu, za ktorý je možné uložiť mu pokutu.

(59)	Úrad považuje za zistené protiprávne konanie v trvaní od 5. mája 2010 do 14. júna 2013, avšak tiež konštatuje, že zakázané rozhodnutia komory sa po 31. októbri 2011 nevykonávajú, keďže podľa názoru rady uznesenie Revíznej komisie nie je možné považovať za úkon účastníka konania, ktorý by predstavoval odstránenie protiprávneho stavu. Za takýto úkon by v podmienkach posudzovaného prípadu bolo možné považovať len zmenu príslušného ustanovenia Advokátskeho poriadku orgánom na to oprávneným, t.j. konferenciou advokátov. Rada dospela tiež k záveru, že Stanovisko Revíznej komisie je možné vyhodnotiť ako okolnosť, ktorá smeruje k neplneniu dohody obmedzujúcej súťaž v praxi, t.j. je možné ju vyhodnotiť podľa § 38 ods. 10 zákona ako okolnosť, ktorá  má vplyv na výšku pokuty.

(60)	 Za obsahovo obdobné správanie bol za obdobie do 4. mája 2010 účastník konania už postihnutý pokutou uloženou úradom v predchádzajúcom konaní č. 022/OD/2005.

(61)	Podľa § 6 ods. 1 zákona zákaz podľa § 4 sa nevzťahuje na dohodu obmedzujúcu súťaž, ak spoločný podiel účastníkov dohody obmedzujúcej súťaž alebo podiel ani jedného z nich nepresiahne 10 % celkového podielu tovarov na relevantnom trhu v Slovenskej republike, okrem
a) dohôd obmedzujúcich súťaž uvedených v § 4 ods. 3 písm. a) až c) alebo
b) obmedzovania súťaže kumulatívnym účinkom dohôd obmedzujúcich súťaž, ktoré obsahujú obdobný druh obmedzení súťaže a ktoré vedú k obdobným účinkom na relevantnom trhu, a ich spoločný podiel presahuje 10 % celkového podielu tovarov na relevantnom trhu.

(62)	Podľa § 6 ods. 1 zákona sa zákaz podľa § 4 nevzťahuje na dohodu obmedzujúcu súťaž, ktorá súčasne
a) prispieva k zlepšeniu výroby alebo distribúcie tovaru alebo k podpore technického alebo hospodárskeho rozvoja, 
b) poskytuje spotrebiteľom primeranú časť prospechu, ktorý z toho vyplýva, 
c) neukladá účastníkom dohody obmedzujúcej súťaž také obmedzenia, ktoré nie sú nevyhnutné na dosiahnutie cieľov dohody,
d) neumožňuje účastníkom dohody obmedzujúcej súťaž vylúčiť súťaž vo vzťahu k podstatnej časti dotknutého tovaru na relevantnom trhu.

(63)	Rozhodnutia združenia podnikateľov, ktorými sú Advokátsky poriadok prijatý dňa 16. júna 2007 a Advokátsky poriadok prijatý dňa 19. júna 2010, sú záväzné pre každého, kto poskytuje právne služby na území Slovenskej republiky, a teda nie je možné uplatniť ustanovenie § 6 ods. 1 zákona, keďže uvedené rozhodnutia komory majú vplyv na správanie všetkých poskytovateľov služieb na relevantnom trhu. Z rovnakého dôvodu nemožno vplyv uvedených rozhodnutí komory považovať za zanedbateľný na účely čl. 101 ods. 1 Zmluvy o fungovaní Európskej únie.

(64)	Úrad počas správneho konania nezistil splnenie podmienok podľa § 6 ods. 3 zákona a čl. 101 ods. 3 Zmluvy o fungovaní Európskej únie a účastník splnenie takýchto podmienok ani nenamietol.
 
(65)	Obmedzenie rozsahu poskytovaných údajov o službách nemožno  hodnotiť tak, že by prispievalo k zlepšeniu distribúcie služieb, či k zlepšeniu výroby alebo podpory technického alebo hospodárskeho rozvoja. Taktiež nie je zrejmé, aký by mali mať spotrebitelia prospech z toho, že nedostanú vopred dostatok informácií o poskytovanej službe, pričom toto obmedzenie zahŕňa 100 % vymedzeného relevantného trhu poskytovania právnych služieb na území Slovenskej republiky. Z tohto dôvodu podmienky uvedené v § 6 ods. 3 zákona nemožno aplikovať na ustanovenia § 38 ods. 1 Advokátskeho poriadku prijatého dňa 16. júna 2007 a § 38 ods. 1 Advokátskeho poriadku prijatého dňa 19. júna 2010. 

(66)	Z rovnakých dôvodov nemožno ani uplatniť výnimku podľa čl. 101 ods. 3 Zmluvy o fungovaní Európskej únie, ktoré je obsahovo totožné s § 6 ods. 3 zákona.

(67)	Vzhľadom na skutočnosti uvedené vyššie, úrad prišiel k záveru, že ustanovenia § 38 ods. 1 Advokátskeho poriadku prijatého dňa 16. júna 2007 a § 38 ods. 1 Advokátskeho poriadku prijatého dňa 19. júna 2010 sú zakázané pre ich rozpor so zákazom podľa § 4 ods. 1 zákona a čl. 101 ods. 1 Zmluvy o fungovaní Európskej únie.

(68)	Subjektom zodpovednosti za správny delikt, za spáchanie ktorého sa ukladá pokuta podľa § 38 ods. 1 zákona je podnikateľ v zmysle § 3 ods. 2 zákona, teda aj združenie podnikateľov.

(69)	 Správny delikt, za ktorý sa ukladá pokuta podľa § 38 ods. 1 zákona, je konštruovaný na princípoch objektívnej zodpovednosti, a preto sa pri posudzovaní naplnenia skutkovej podstaty neprihliada na zavinenie zodpovednej osoby (subjektívna stránka). 

(70)	 Objektom správneho deliktu podľa § 38 ods. 1 zákona je okrem iného záujem na zabezpečení riadneho fungovania trhového mechanizmu prostredníctvom ochrany hospodárskej súťaže na území Slovenskej republiky pred protisúťažným konaním podnikateľov a v spojení s § 2 ods. 3 zákona aj záujem na riadnom fungovaní obchodu medzi členskými štátmi prostredníctvom ochrany hospodárskej súťaže na vnútornom trhu.

(71)	Objektívna stránka môže spočívať nielen v konaní, ale aj v opomenutí dbať na dodržiavanie povinností daných zákonom alebo rozhodnutím úradu, pričom toto môže okrem iného spočívať  v uzatvorení dohody obmedzujúcej súťaž, ktorá je zakázaná podľa § 4 ods. 1 zákona alebo podľa čl. 101 ods. 1 Zmluvy o fungovaní Európskej únie.

(72)	Porušením zákazu podľa § 4 ods. 1 zákona konaním spočívajúcim v taxatívnom stanovení okruhu informácií, ktoré možno poskytovať verejnosti pri ponúkaní právnych služieb na území Slovenskej republiky prostredníctvom udržiavania v platnosti príslušných ustanovení advokátskych poriadkov sa komora dopustila správneho deliktu, ktorý je postihovaný pokutou podľa § 38 ods. 1 zákona. Uvedeným konaním sa komora tiež dopustila správneho deliktu porušením zákazu čl. 101 ods. 1 Zmluvy o fungovaní Európskej únie.

(73)	Vzhľadom na to, že § 38 ods. 1 Advokátskeho poriadku prijatého dňa 16. júna 2007 a § 38 ods. 1 Advokátskeho poriadku prijatého dňa 19. júna 2010 sú obsahovo totožné, úrad považuje konanie komory za trvajúci správny delikt. 

Námietky účastníka konania

(74)	Účastník konania doručil v lehote stanovenej úradom dňa 12. marca 2013 úradu svoje vyjadrenie, z ktorého vyplývajú šesť okruhov námietok voči zisteniam úradu.

(75)	Účastník konania uviedol, že trvá na obsahu všetkých svojich doterajších podaní a nemá dôvod nič meniť na svojej doterajšej argumentácii, avšak tieto podania a argumenty bližšie nešpecifikoval.

(76)	Prvý okruh námietok je založený na tvrdení, že konanie má byť čiastočne zastavené, pretože konanie v časti, ktorej predmetom bolo (je) konanie komory najskôr od 5. mája 2010 do 6. augusta 2010 má byť zastavené podľa § 30 ods. 2 písm. e) zákona, keďže v tej istej veci sa právoplatne rozhodlo.  

(77)	Druhý okruh námietok spočíva v tvrdení účastníka konania, že po  6. auguste 2010 účastník konania nekonal spôsobom, ktorým by porušoval zákaz dohôd obmedzujúcich súťaž, pretože po nadobudnutí právoplatnosti rozhodnutia úradu č. 2010/KH/R/2/048 zo dňa 6. augusta 2010 už k žiadnemu konaniu účastníka, ktoré by mohlo byť v súvislosti s § 38 ods. 1 Advokátskeho poriadku zo dňa 19.  júna 2010 posudzované ako dohoda obmedzujúca súťaž, nedošlo.

(78)	Tretí okruh námietok smeruje voči bodu 86 výzvy  a účastník konania namieta, že obsah diskusie na Konferencii advokátov je interpretovaný zavádzajúco, pretože voči taxatívnemu charakteru diskutovaného ustanovenia Advokátskeho poriadku nikto nenamietal a toto vôbec nebolo predmetom diskusie.

(79)	Štvrtý okruh námietok smeruje proti bodu 92 výzvy a proti záveru, že údajné protiprávne konanie v trvaní od 5.  mája 2010 trvá do súčasnosti a že zakázané rozhodnutia komory sa po 31. októbri 2011 nevykonávajú. Účastník konania považuje záver správneho orgánu o trvaní protiprávneho konania do súčasnosti za nesprávny. Konštatovanie správneho orgánu, že zakázané rozhodnutia komory sa po 31. októbri 2011 nevykonávajú, považuje účastník konania za nesprávne pretože podľa jeho vyjadrenia namietané ustanovenia Advokátskeho poriadku sa nikdy nevykonávali. To podľa účastníka konania znamená nielen to, že žiadny z advokátov nebol nikdy postihnutý za to, že informoval verejnosť o výkone svojho povolania nad rámec § 38 ods. 1 Advokátskeho poriadku, ale samotní advokáti informovali verejnosť o výkone svojho povolania nad rámec § 38 ods. 1 Advokátskeho poriadku.

(80)	Piaty okruh námietok smeruje  proti konštatovaniu uvedenému v bode 111 výzvy, že napriek tomu, že účastník konania bol za prijatie a uplatňovanie ustanovení, ktoré obsahovo zodpovedajú § 38 ods. 1 Advokátskeho poriadku prijatého dňa 16.06.2007 a § 38 ods. 1 Advokátskeho poriadku prijatého dňa 19.06.2010 potrestaný, od takéhoto konania neupustil a neurobil tak ani po začatí tohto konania. Účastník konania namieta, že toto konštatovanie je opätovne nepresné a zavádzajúce, pretože o tom, že bol účastník konania za nejaké rozhodnutie potrestaný, možno hovoriť len na základe právoplatného rozhodnutia a účastník konania po právoplatnosti rozhodnutia úradu č. 2010/KH/R/2/048 zo dňa 6. augusta 2010 neprijal a ani neuplatňoval ani § 38 ods. 1 Advokátskeho poriadku prijatého dňa 16. júna 2007 a ani § 38 ods. 1 Advokátskeho poriadku prijatého dňa 19. júna 2010. Účastník konania teda tvrdí, že žiadnej recidívy sa teda nemohol dopustiť.

(81)	Šiesty okruh námietok smeruje proti predbežnému záveru úradu formulovanému v bode 133 výzvy, že úrad predbežne nepovažuje zmenu zákona o advokácii vykonanú zákonom č. 335/2012 Z. z. nepovažuje za dôvod meniť právne posúdenie. Účastník konania považuje tento predbežný záver úradu za zásadné pochybenie. Odkazujúc na znenie § 29b ods. 1, 2 a 3 zákona o advokácii ako aj na odôvodnenie znenia § 29b ods. 2 zákona o advokácii na základe Spoločnej správy výborov Národnej rady Slovenskej republiky o prerokovaní vládneho návrhu zákona, ktorým sa mení a dopĺňa zákon č. 586/2003 Z. z. o advokácii a o zmene a doplnení zákona č. 455/1991 Zb. o živnostenskom podnikaní (živnostenský zákon) v znení neskorších predpisov v znení neskorších predpisov a ktorým sa menia a dopĺňajú niektoré zákony (tlač 194 ) v druhom čítaní, č. CRD-1658/2012, účastník tvrdí, že ustanovenie § 29b ods. 2 zákona o advokácii taxatívne vymedzuje to, čo zo strany advokáta alebo spoločnosti môže byť predmetom prezentácie (obsahom reklamy), t j. odborné zameranie advokátskej kancelárie a zloženie advokátskej kancelárie. Podľa účastníka konania rámec § 29b ods. 2 zákona o advokácii je ešte užší, ako rámec § 38 ods. 1 Advokátskeho poriadku prijatého dňa 16.  júna 2007 a § 38 ods. 1 Advokátskeho poriadku prijatého dňa 19. júna 2010, a teda ak sa v tomto konaní vytýka účastníkovi konania, že údajne neumožňuje, aby advokáti alebo spoločnosti o svojej činnosti informovali nad rámec taxatívne vymedzených informácií v § 38 ods. 1 Advokátskeho poriadku prijatého dňa 16.  júna 2007 alebo § 38 ods. 1 Advokátskeho poriadku prijatého dňa 19. júna 2010, tak § 29b ods. 2 zákona o advokácii potom obmedzuje advokátov alebo spoločnosti ešte vo väčšom rozsahu, ako samotné namietané ustanovenia Advokátskeho poriadku a poskytuje Advokátskemu poriadku viac ako oporu. Na základe uvedeného účastník konania odvodzuje dva závery: (1) Ak správny orgán vychádza z toho, že účastník konania spáchal trvajúci delikt, tak údajné protiprávne konanie účastníka konania muselo skončiť najneskôr dňa 1. januára 2013, pretože od tohto okamihu ho už v žiadnom prípade nemožno považovať za protiprávne, a teda nemožno ako porušenie zákonného zákazu stíhať niečo, čo je v súlade so zákonom. (2) Prijatím § 29b ods. 2 zákona o advokácii došlo dodatočne k zániku údajnej „spoločenskej nebezpečnosti" konania účastníka konania a teda k odpadnutiu dôvodu potrestania účastníka konania v správnom konaní. Podľa účastníka konania nie je v súlade s účelom správneho trestania, aby bolo postihované (údajné) protiprávne konanie, ktorému zákonodarca dodatočne poskytol legitimitu. Podľa názoru účastníka konania dôvod pre začatie konania dodatočne odpadol a konanie je potrebné zastaviť podľa § 32 ods. 2 písm. c) zákona.

(82)	Vzhľadom na uvedené účastník konania navrhuje konanie v predmetnej veci zastaviť.

(83)	Prvý, druhý, štvrtý a piaty okruh námietok uplatnil účastník konania aj v konaní pred radou a rada sa s nimi vysporiadala a odmietla ich. Úrad je právnym názorom rady viazaný.

(84)	Vzhľadom na to, že účastník konania odkázal na argumenty a vyjadrenia prednesené počas celého konania, úrad vzal do úvahy aj námietky vznesené vo vyjadrení z 19. decembra 2011, pokiaľ sú tieto relevantné vo vzťahu k obsahu výzvy pred vydaním tohto rozhodnutia. 

(85)	Prvý okruh námietok vo vyjadrení z 19. decembra 2011 je obsahovo totožný s prvým okruhom námietok voči výzve pred vydaním tohto rozhodnutia.

(86)	Druhý okruh a tretí okruh námietok sa opierajú o tvrdenia účastníka konania, že § 38 ods. 1 Advokátskeho poriadku  prijatého dňa 16. júna 2007 a § 38 ods. 1 Advokátskeho poriadku  prijatého dňa 19. júna 2010 nie sú platnými a účinnými, a teda ani záväznými ustanoveniami predpisov komory, a preto nemôže byť za ne komora postihovaná.

(87)	Štvrtý okruh námietok sa vzťahuje k tvrdeniu účastníka konania, že komora sporné ustanovenia Advokátskych poriadkov neuplatňuje a advokátov za ich porušenie nesankcionuje.

(88)	Uvedené štyri okruhy námietok uplatnil účastník konania aj v konaní pred radou a rada sa s nimi vysporiadala a odmietla ich. Úrad je právnym názorom rady viazaný.

(89)	Vo vyjadrení z 12. septembra 2013 uviedol účastník konania sedem okruhov námietok.

(90)	Prvý okruh námietok je vecne totožný s prvým a druhým okruhom námietok z 12. marca 2013, a preto nie je potrebné sa k nemu osobitne vyjadrovať.

(91)	V druhom okruhu námietok účastník konania odmieta predbežný záver uvedený v bode 5 doplnenia výzvy a poukazuje na to, že samotná skutočnosť, že štát reklamu v období od 5. mája 2010 do 31. decembra 2012 nereguloval, neznamená, že regulácia reklamy zo strany samosprávneho stavovského združenia, je protiprávna.

(92)	V treťom okruhu námietok účastník konania spochybňuje relevantnosť právneho názoru vysloveného v bode 6 doplnenia výzvy, keďže účastník konania rozsah poskytovaných informácií o odbornom zameraní advokátskej kancelárie a zložení advokátskej kancelárie neobmedzuje a rámec § 29b ods. 2 zákona o advokácii je užší ako § 38 Advokátskeho poriadku.

(93)	V štvrtom okruhu námietok účastník konania namieta proti formalizmu stanoviska uvedeného v bode 7  doplnenia výzvy a uvádza, že je v rozpore s ústavou a vedie k absurdným dôsledkom. Účastník konania poukazuje na to, že Slovenská republika je právny štát, atribútom ktorého je, že za konania v súlade so zákonom nemôže byť nikto postihnutý. Právny poriadok je vybudovaný na vnútornej jednote, a preto jeden zákon nemôže niečo dovoľovať a druhý za to umožňovať postih. Účastník konania tvrdí, že po prijatí § 29b ods. 2 zákona o advokácii už nemá § 38 ods. 1 Advokátskeho poriadku spôsobilosť obmedzovať súťaž s negatívnym vplyvom na obchod medzi členskými štátmi, keďže obmedzujúcu úpravu obsahuje už priamo § 29b ods. 2 zákona o advokácii.

(94)	V piatom okruhu námietok účastník konania opakuje svoje stanovisko, že by bol pokutou postihnutý len za konanie do 5. mája 2010, a preto nie je dôvod na uloženie akejkoľvek pokuty, a ani na zvyšovanie základnej sadzby pokuty. Účastník konania poukazuje na to, že úrad zrejme nemal dôvod uložiť účastníkovi odstrániť nejaké ustanovenia z Advokátskeho poriadku, a preto účastník konania nemôže byť za ich neodstránenie postihnutý. Tento okruh námietok sa čiastočne prekrýva s druhým okruhom námietok z 12. marca 2013, a preto nie je potrebné sa v tejto časti k nemu osobitne vyjadrovať.

(95)	V šiestej námietke účastník konania uvádza, že neexistuje žiadne opodstatnenie pre uloženie povinnosti odstrániť § 38 ods. 1 Advokátskeho poriadku, a to minimálne od 17. júla 2013, a právne neexistuje ani takéto opodstatnenie už od okamihu právoplatnosti rozhodnutia konštatujúceho jeho rozpor so zákonom.

(96)	V siedmej námietke sa účastník čiastočne stotožňuje so stanoviskom úradu, že po 1. januári 2013 už nemožno konanie účastníka konania hodnotiť ako protiprávne a zároveň tvrdí, že ho nemožno hodnotiť ako protiprávne ani v období od 6. augusta 2010 do 31. decembra 2012, keďže v tomto období účastník konania neprijal žiadne rozhodnutie relevantné z hľadiska § 4 zákona.  

(97)	Úrad nespochybňuje právo stavovskej organizácie upraviť normy správania sa svojich členov (druhý okruh námietok vyjadrenia z 12. septembra 2013), avšak takáto úprava nemôže byť v rozpore so všeobecne záväznými právnymi predpismi. V tejto situácii treba pripomenúť, že samotné ustanovenie § 38 Advokátskeho poriadku obsahovalo okrem obmedzenia, ktoré je predmetom konania, obsahuje ďalšie obmedzenie reklamy, ktorého zákonnosť úrad v tomto konaní nespochybňuje. Z uvedeného dôvodu nemožno vyhovieť takejto námietke, keďže dôvodom postihnutia účastníka konania nie je skutočnosť, že stanovil pravidlá pre reklamu, ale že ich stanovil spôsobom, ktorý odporuje § 4 zákona a čl. 101 Zmluvy o fungovaní Európskej únie.   

(98)	Účastník konania namietal proti konštatovaniu, že advokáti chápali dané ustanovenia advokátskych poriadkov ako taxatívne vymedzené (tretí okruh námietok vo vyjadrení z 13. marca 2013). K námietkam smerujúcim k tomu, že predmetné ustanovenia advokátskych poriadkov nemôžu obmedzovať súťaž, pretože sa neuplatňujú, respektíve, že nebolo voči žiadnemu z advokátov v tejto veci vedené disciplinárne konanie, sa úrad vyjadril už vyššie.

(99)	Je síce pravdou, že otázka taxatívnosti výpočtu nebola explicitne predmetom diskusie na Konferencii advokátov dňa 19. júna 2010, ale z reakcií advokátov, ktorí sa do zoznamu informácií, ktoré môžu advokáti pri svojej propagácii poskytovať, snažili pridať ďalšie „dovolené“ informácie, respektíve sa snažili vyňať informácie týkajúce sa špecializácie z okruhu informácií, ktoré nespadajú pod pojem informácie o odbornom zameraní, ktorá spadá do dovoleného okruhu informácií. Z uvedeného možno potom vyvodiť záver, že advokáti vnímali § 38 ods. 1 Advokátskeho poriadku ako taxatívny výpočet informácií, ktoré môžu advokáti poskytovať. Ak by advokáti nevnímali dané ustanovenie ako taxatívny výpočet, neviedli by diskusiu o tom, či na základe uvedeného je množné poskytovať určitú informáciu, ktorá nie je v danom ustanovení explicitne dovolené. Skutočnosť, že proti taxatívnemu charakteru daného ustanovenia nikto z diskutujúcich nenamietal, nemôže svedčiť v prospech účastníka konania, pretože vzhľadom na vyššie uvedené, advokáti si uvedomovali taxatívny charakter daného ustanovenia a nenamietali voči nemu. Naviac, bol podaný aj návrh na zmenu tohto ustanovenia, avšak hlasovaním bol odmietnutý. Uvedené svedčí tiež o tom, že účastník konania napriek vedomosti o právoplatných súdnych rozhodnutiach a v tom čase aj o vydanom prvostupňovom rozhodnutí úradu, nemal vôľu predmetné ustanovenie Advokátskeho poriadku meniť.   

(100)	V súvislosti s námietkou účastníka konania súvisiace so znením § 29b zákona o advokácii účinnom od 1. januára 2013 (šiesty okruh námietok vo vyjadrení z 13. marca  2013 a tretí a štvrtý okruh námietok vo vyjadrení z 12. septembra 2013) úrad uvádza nasledujúce:

(101)	V prípade CIF Európsky súdny dvor uzavrel, že v prípadoch, kedy správanie podnikov v rozpore s čl. 81 (1) Zmluvy o založení Európskeho spoločenstva (ZES) (teraz čl. 101 (1) Zmluvy o fungovaní Európskej únie), t.j. zákaz dohôd obmedzujúcich súťaž, bolo požadované alebo uľahčované národnou legislatívou, ktorá legitimizuje alebo posilňuje následky takéhoto správania, osobitne vo vzťahu k stanovovaniu cien alebo rozdeleniu trhov, národný orgán hospodárskej súťaže, jednou z povinností, ktorého je zabezpečiť, aby bol dodržiavaný čl. 81 ZES (teraz 101 Zmluvy o fungovaní Európskej únie) 
–	je povinný neaplikovať národnú legislatívu;
–	nesmie uložiť sankciu za predchádzajúce dotknutých podnikov, pokiaľ bolo správanie vyžadované národnou legislatívou;
–	smie uložiť podnikom sankciu za správanie nasledujúce po rozhodnutí neaplikovať národné právo, pokiaľ sa vo vzťahu k nim stalo toto rozhodnutie definitívnym;
–	smie uložiť podnikom sankciu za minulé správanie, pokiaľ bolo iba uľahčované alebo  podnecované národnou legislatívou, pričom má brať do úvahy špecifické znaky legislatívneho rámca, v ktorom podniky konali 
 
Z tohto rozsudku teda vyplýva, že iba v prípade, že by protisúťažné konanie podnikateľa priamo vyžadovala národná legislatíva, nie je možné zodpovednosť za takéto konanie pripísať podnikateľovi. Z ďalších rozsudkov, ktoré riešili vzťah súťažného práva, iných právnych predpisov a zodpovednosti podnikateľa za porušenie súťažného práva, možno uviesť rozsudok vo veci Deutsche Telekom, ktorý sumarizuje dovtedajšiu judikatúru v tomto smere a z ktorého vyplýva, že podnikateľa je možné sankcionovať za porušenie súťažných pravidiel, pokiaľ mu národná regulačná legislatíva ponecháva priestor autonómneho správania sa. Inými slovami, pokiaľ sa podnikateľ môže pri dodržiavaní iných právnych predpisov autonómne rozhodnúť o tom, či sa bude na trhu správať protisúťažným spôsobom alebo v súlade so súťažným právom, nesie za svoje prípadné protisúťažné konanie zodpovednosť. 

(102)	Ako vyplýva z princípu priameho účinku  a prednosti Zmluvy o fungovaní Európskej únie, ktorým je judikatúra vo veci Van Gend en Loos, Costa v ENEL a Simmenthal II, je povinnosťou orgánov členských štátov zdržať sa akejkoľvek aplikácie právnych noriem, ktoré aby boli v rozpore úniovým právom, a to bez ohľadu na to, či bola takáto norma predpísaným ústavným spôsobom v danom členskom štáte zrušená. Táto povinnosť neaplikovať národné právo sa vzťahuje nielen na súdy, ale na všetky orgány štátu, vrátane správnych orgánov, pričom v súlade s princípom lojality nepostačuje len neaplikovanie národnej legislatívy, ktorá je v rozpore úniovým právom, ale národné orgány sú povinné, pokiaľ si to okolnosti vyžadujú, prijať všetky potrebné opatrenia na to, aby bolo úniové právo v plnom rozsahu aplikované. V súvislosti so štvrtým okruhom námietok z 12. septembra 2013 preto nevzniká skutočný rozpor medzi európskym právom a národným právom, ale vzhľadom na prednosť európskeho práva a jednotu právneho poriadku Slovenskej republiky, ktorý tvoria medzinárodné, európske a vnútroštátne normy, sa národné normy, ktoré odporujú európskemu právu neuplatnia. Preto ak síce národné právo dovoľuje určité správanie, ktoré je zakázané európskym právom, toto „dovolenie“ je právne neúčinné. Jediným účinkom toho, že národné právo dovoľuje určité správanie, ktoré je v rozpore s európskym právom, je, že subjektu, ktorý sa dobromyseľne správal v súlade s národným právom nemožno uložiť sankciu. 

(103)	Ustanovenie § 29b ods. 2 zákona o advokácii v znení „Advokát, združenie alebo obchodná spoločnosť založená na výkon advokácie môže pri informovaní verejnosti o poskytovaní právnych služieb prostredníctvom reklamy uvádzať len vecné objektívne informácie o odbornom zameraní advokátskej kancelárie a zložení advokátskej kancelárie.“ bolo doplnené do zákona zákonom č. 355/2012 Z.z., a to na základe rokovania v Národnej rade Slovenskej republiky, a preto nebolo predmetom vládneho návrhu a nie je odôvodnené v dôvodovej správe predkladateľa tohto návrhu zákona. V spoločnej správe rokovania výborov Národnej rady Slovenskej republiky sa uvádza, že „z etického pohľadu poskytovanie právnych služieb nemožno považovať za ponúkanie bežného obchodného tovaru...“ Zo zápisnice z rokovania Ústavnoprávneho výboru Národnej rady Slovenskej republiky vyplýva, že podľa ministra spravodlivosti vládny návrh (ktorý neobsahoval sporné ustanovenie) vychádzal z rozhodnutí úradu s tým, že „z pohľadu súťaže na voľnom trhu je zákaz reklamy neprípustný a komora už dostala pokutu.“ Žiadny záznam z rokovania Národnej rady Slovenskej republiky a ani jej výborov neobsahuje vôľu zákonodarcu dekriminalizovať doterajšie správanie a ani vysvetlenie nevyhnutnosti tejto úpravy, respektíve prečo doterajšia úprava nepostačuje.

(104)	Na základe vyššie uvedenej judikatúry úrad prišiel k nasledujúcim záverom:

(105)	Súťažné právo postihuje vždy zníženie intenzity súťaže zo strany podnikateľov, a to v priestore, ktorý im ponecháva legislatíva. V prípade, ak legislatíva svojim regulačným zásahom obmedzí intenzitu niektorých súťažných aktivít, toto pôsobí len ex ante. Nemožno hovoriť o dekriminalizácii určitého protisúťažného konania, ak sa nemenia ustanovenia zákazu podľa § 4 ods. 1 zákona a čl. 101 ods. 1 Zmluvy o fungovaní Európskej únie a súťažné právo ani nestanovuje retroaktívne výnimky z aplikácie zákazu a zároveň sa nemení ani postih za protisúťažné správanie (§ 38 ods. 1 zákona). Ak je teda v určitom období znížená intenzita súťaže regulačným zásahom zo strany štátu a prechodné ustanovenia nestanovujú opak, nemožno hovoriť ani o zániku „spoločenskej nebezpečnosti“, pretože v období, keď predmetná regulácia neplatila, bolo príslušné správanie považované za „spoločensky nebezpečné“, keďže v danom období nedovoleným spôsobom obmedzovalo súťaž, v rozsahu, v akom ju zákonodarca nemal v danom čase vôľu obmedziť.  

(106)	V období od 5. mája 2010 do 31. decembra 2013 nebol rozsah a obsah propagácie činnosti advokátov na území Slovenskej republiky žiadnym spôsobom obmedzovaný zo strany štátu. Preto obmedzenie súťaže v tomto smere zo strany podnikateľov, respektíve ich združenia, podlieha zákazu podľa § 4 ods. 1 zákona a čl. 101 ods. 1 Zmluvy o fungovaní Európskej únie a na vyňatie spod zákazu je možné využiť výlučne príslušné ustanovenia súťažného práva. Na tomto závere nemôže zmeniť ani prijatie regulačného opatrenia v podobe § 29b ods. 2 zákona o advokácii.

(107)	Ustanovenie § 29b ods. 2 zákona o advokácii  s účinnosťou od 1. januára 2013 taxatívne vymedzuje rozsah informácií, ktoré môžu advokáti v rámci propagácie svojej činnosti poskytovať. Z uvedeného dôvodu toto ustanovenie z pohľadu slovenského práva neponecháva advokátom voľnosť v tom, či budú poskytovať informácie nad rámec informácií o odbornom zameraní advokátskej kancelárie a zložení advokátskej kancelárie. Od nadobudnutia účinnosti ustanovenia § 29b zákona o advokácii môžu byť podnikatelia stále postihnutí podľa § 4 ods. 1 zákona za obmedzenie súťaže v oblasti, ktorú regulácia ponechala voľnú, teda pokiaľ by obmedzili rozsah v rámci poskytovaných informácií o odbornom zameraní advokátskej kancelárie a zložení advokátskej kancelárie. V súvislosti s tretím okruhom námietok z 12. septembra 2013 treba poznamenať, že uvedené stanovisko predstavuje analýzu obmedzenia rozsahu správania, za ktoré možno uložiť sankciu a vyhodnotenie všetkých okolností prípadu, a nie tvrdenie, že by účastník konania v tomto smere obmedzoval svojich členov. 

(108)	Z pohľadu uplatňovania zákazu podľa čl. 101 ods. 1 Zmluvy o fungovaní Európskej únie je jedinou legálnou výnimkou ustanovenie čl. 101 ods. 3 tejto zmluvy, a preto žiadna legislatívna zmena národného práva nemôže mať vplyv na uplatňovanie európskeho úniového práva. Ustanovenia čl. 101 Zmluvy o Európskej únii sú adresované podnikom, sú pre podniky priamo záväzné a priamo uplatniteľné a tieto sú povinné sa nimi riadiť a na ich aplikáciu a záväznosť nie je potrebné prijať žiadnu ďalšiu národnú legislatívu. Keďže rozhodnutia komory týkajúce sa stanovenia taxatívneho výpočtu informácií, ktoré môžu advokáti na svoju propagáciu poskytovať, predstavujú obmedzenie súťaže s negatívnym vplyvom na obchod medzi členskými štátmi, a nevzťahuje sa na ne výnimka podľa čl. 101 ods. 3 Zmluvy o fungovaní Európskej únie, konanie komory, ktoré je predmetom správneho konania, podlieha zákazu podľa čl. 101 ods. 1 Zmluvy o fungovaní Európskej únie, a to vzhľadom na definovaný rozsah predmetu správneho konania od 5. mája 2010 do dňa vydania tohto rozhodnutia. 

(109)	Treba dodať, že úrad v doplnení výzvy netvrdí, že by sa účastník konania nedopúšťal po 1. januári 2013 konania, ktoré by bolo protiprávne, ako to interpretuje účastník  konania v siedmej námietke z 12. septembra 2013, ale len to, že nemôže jeho konanie po tomto dátume považovať za rozporné s § 4 zákona. 

(110)	V súvislosti s časťou piateho okruhu námietok je treba dodať, že dohody obmedzujúce súťaž sú priamo zakázané so zákonom a každý je povinný zdržať sa protiprávneho konania bez toho, aby mu túto povinnosť osobitne uložil štátny orgán. Účastník konania sa preto nemôže brániť tým, že mu úrad neuložil, zrušil protizákonné ustanovenia predpisov komory, keďže túto povinnosť mal účastník priamo zo zákona.  

(111)	Vzhľadom na zrušenie Advokátskeho poriadku zo dňa 19. júla 2010 úrad nevidí dôvod na uloženie povinnosti, aby komora na najbližšom zasadnutí konferencie advokátov podľa § 68 zákona o advokácii v súlade s vnútornými predpismi komory a všeobecne záväznými predpismi zabezpečila, aby účinný advokátsky poriadok a ani iný predpis komory neobsahoval ustanovenie, ktoré by obsahovo zodpovedalo § 38 ods. 1 Advokátskeho poriadku prijatého dňa 19. júna 2010. Šiesty okruh námietok z 12. septembra 2013 týkajúci sa tejto otázky preto nemôže mať vplyv na záver úradu. 

Pokuta

(112)	Podľa § 38 ods. 1 zákona úrad za porušenie ustanovení § 4 ods. 1, § 8 ods. 6, § 10 ods. 9, § 25 ods. 5 a § 29 ods. 5 uloží pokutu podnikateľovi do 10 % z obratu podľa § 10 ods. 3 za predchádzajúce uzavreté účtovné obdobie a podnikateľovi, ktorý za predchádzajúce uzavreté účtovné obdobie dosiahol obrat do 330 eur alebo ktorý nemal žiadny obrat, alebo podnikateľovi, ktorého obrat nemožno vyčísliť, pokutu do 330 000 eur.

(113)	Podľa § 10 ods. 3 a 4 zákona, obrat na účely tohto zákona je súčet tržieb, výnosov alebo príjmov z predaja tovaru, ku ktorému sa pripočíta finančná pomoc poskytnutá podnikateľovi a finančná pomoc poskytnutá podnikateľovi je každá peňažná pomoc poskytnutá poskytovateľom týkajúca sa činnosti vykonávanej podnikateľom, ktorá sa prejaví v cene jeho tovaru, a podnikateľ je prijímateľom tejto pomoci.

(114)	Podľa § 2 ods. 6 vyhlášky Protimonopolného úradu Slovenskej republiky č. 269/2004 Z.z. obratom združenia je súčet tržieb za predaj tovaru, tržieb za predaj vlastných výrobkov a služieb, prijatých príspevkov, finančnej pomoci podľa § 10 ods. 4 zákona.

(115)	Podľa § 38 ods. 9 zákona úrad pri ukladaní pokuty posudzuje závažnosť a dĺžku trvania porušovania ustanovení tohto zákona, porušovania ustanovení osobitného predpisu alebo porušovania podmienky, povinnosti alebo záväzku uloženého rozhodnutím úradu. Úrad pri posudzovaní závažnosti porušovania berie do úvahy jeho povahu, skutočný dopad na trh a tam, kde je to účelné, veľkosť relevantného trhu. Okrem týchto kritérií úrad pri ukladaní pokuty berie do úvahy aj iné skutočnosti, najmä opakované porušovanie tým istým podnikateľom, odmietnutie podnikateľa spolupracovať s úradom, postavenie podnikateľa ako vodcu alebo iniciátora porušovania, získanie majetkového prospechu v dôsledku porušovania alebo neplnenia dohody obmedzujúcej súťaž v praxi.

(116)	Keďže úrad zistil, že komora sa dopustila správneho deliktu porušením zákazu podľa § 4 ods. 1 zákona a čl. 101 ods. 1 Zmluvy o fungovaní Európskej únie, je dôvod na uloženie pokuty podľa § 38 ods. 1 zákona, pričom uloženie tejto pokuty je obligatórne. 

(117)	Prihliadnuc na judikatúru v prípade CIF úrad uloží pokutu za protiprávne konanie, ktoré sa týka obdobia od 5. mája 2010 do 31. decembra 2012.

(118)	Komora poskytla úradu údaje o výnosoch za rok 2012. Z položiek, ktoré tvoria celkové výnosy komory úrad nezapočítava do celkového obratu na účely určenia výšky pokuty nasledujúce sumy: 57 784,16 eura (ostatné pokuty a penále), 20 767,12 eura (úroky) a 630,27 eura (kurzové zisky), ktoré celkom zjavne nenapĺňajú znaky položiek podľa § 2 ods. 6 vyhlášky č. 269/2004 Z. z. v znení neskorších predpisov, a teda za celkový obrat považuje sumu 2 167 507,92 eur. Úrad na základe podkladov predložených účastníkom konania nezistil, že by sa táto suma odlišovala  od súčtu tržieb za predaj tovaru, tržieb za predaj vlastných výrobkov a služieb, prijatých príspevkov a finančnej pomoci podľa § 10 ods. 4 zákona, ktoré vyplývajú alebo plynú z poskytovania právnych služieb na území Slovenskej republiky alebo priamo alebo nepriamo súvisia s poskytovaním služieb na území Slovenskej republiky. Úrad stanovil hranicu, do ktorej uloží pokutu na 216 750,80 eura. Úrad považuje za relevantný obrat na účely Metodického pokynu o postupe pri určovaní pokút v prípadoch zneužívania dominantného postavenia a dohôd obmedzujúcich súťaž sumu 2 167 507,92 eura.

(119)	Základnými kritériami pre uloženie pokuty sú podľa § 38 ods. 9 (odsek 10 v znení do 31. decembra 2011) závažnosť a dĺžka porušovania. Súčasťou posudzovania závažnosti porušovania je povaha správneho deliktu, skutočný dopad správneho deliktu na trh a tam, kde je to účelné, veľkosť relevantného trhu. Okrem uvedených kritérií, ktoré sa viažu na porušenie ako také, zákon ukladá brať do úvahy aj iné skutočnosti viažuce sa najmä k osobe porušovateľa ako recidíva (pričom môže ísť o individuálnu aj generickú recidívu), odmietnutie podnikateľa spolupracovať s úradom, postavenie podnikateľa ako vodcu alebo iniciátora porušovania, získanie majetkového prospechu v dôsledku porušovania alebo neplnenia dohody obmedzujúcej súťaž v praxi.

(120)	Na účely výpočtu pokuty v súlade s Metodickým pokynom o postupe pri určovaní pokút v prípadoch zneužívania dominantného postavenia a dohôd obmedzujúcich súťaž (ďalej len „metodický pokyn“) úrad vychádza z relevantného obratu vo výške 2 167 507,92 eur určeného ako za súčet tržieb za predaj tovaru, tržieb za predaj vlastných výrobkov a služieb, prijatých príspevkov a finančnej pomoci podľa § 10 ods. 4 zákona, ktoré vyplývajú alebo plynú z poskytovania právnych služieb na území Slovenskej republiky alebo priamo alebo nepriamo súvisia s poskytovaním právnych služieb na území Slovenskej republiky.

(121)	Úrad zotrváva aj na svojom stanovisku formulovanom v rozhodnutí zo 4. mája 2010 č. 2010/KH/1/1/028, podľa ktorého je potrebné považovať taxatívne vymedzenie informácií, ktoré možno poskytovať pri propagácií právnych služieb za menej závažné porušenie súťažných pravidiel vzhľadom na povahu tohto porušenia, a preto bude pokuta stanovená na dolnej hranici zákonného rozsahu. 

(122)	Vo vzťahu k vyhodnoteniu skutočného dopadu na trh na účely stanovenia pokuty úrad uvádza, že vzhľadom na charakter posudzovanej dohody obmedzujúcej súťaž ako dohody, ktorej cieľom je obmedzenie súťaže, nie je potrebné vyhodnocovať jej skutočný dopad na trh. Takéto dohody sú zakázané už na základe svojho škodlivého cieľa, ktorý v sebe obsahuje minimálne potenciál negatívneho dopadu na súťaž. Tento prístup potvrdzuje aj súdna prax v prípadoch preskúmavania zákonnosti rozhodnutí úradu a rady a tiež prax Komisie, potvrdená rozhodnutiami európskych súdov.  Aj v tejto súvislosti možno uviesť vyjadrenie KS BA na str. 9-10 rozsudku, kde súd uviedol cit: „Dohoda ... je zakázaná, pokiaľ spĺňa podmienku, že obmedzuje hospodársku súťaž alebo ju môže potenciálne obmedziť. Podobný záver vyplýva aj z rozsudku Európskeho súdneho dvora vo veci C-56/64 Grundig/Consten, v ktorom je uvedené, že kartelová dohoda alebo obmedzenie kartelovou dohodou sa môže prejaviť v cieli dohody alebo v dopade, ktorý má na hospodársku súťaž. Protisúťažné dohody, i keď ešte neboli aplikované, sú zakázané. V zmysle uvedeného je pre posúdenie rozhodnutia združenia podnikateľov ako protisúťažnej dohody dostatočné konštatovanie, že toto rozhodnutie mohlo mať za následok obmedzenie súťaže, t.j. malo alebo mohlo mať potencionálne súťažný dopad na iných súťažiteľov. Toto konštatovanie je dostačujúce aj bez skúmania a vyhodnocovania konkrétneho, resp. skutočného dopadu na trh. Súd má za to, že skutočnosť, či protisúťažné rozhodnutie združenia podnikateľov bolo skutočne v praxi realizované alebo nie, nie je dôležité, nakoľko zakázaným rozhodnutím združenia by bolo i odsúhlasenie uskutočnenia jednostranného úkonu spôsobilého budúcu súťažnú politiku členov združenia identifikovať bez toho, aby k skutočnej realizácii takéhoto úkonu došlo.“ 

(123)	Pri posudzovaní závažnosti úrad berie do úvahy hodnotenie danej praktiky ako menej závažnej, skutočnosť, že nebol identifikovaný dopad na trh, keďže daná praktika mala len charakter ohrozenia hospodárskej súťaže a skutočnosť, že daná praktika nevylučovala súťaž v danom odvetví úplne. Pri stanovovaní percenta, ktoré odzrkadľuje závažnosť daného protiprávneho konania úrad prihliada na pokutu, ako ju stanovila rada v rozhodnutí č. 2010/KH/R/2/048 zo 6. augusta 2010, ktorá stanovila komore pokutu vo výške 0,22 % z obratu, z čoho vyplýva, že toto percento je stanovené na mimoriadne nízkej úrovni. Na základe vyššie uvedených skutočností určuje úrad za predmetný správny delikt základnú výšku pokuty zohľadňujúcu závažnosť porušenia vo výške 0,01835 % zo súčtu tržieb za predaj tovaru, tržieb za predaj vlastných výrobkov a služieb, prijatých príspevkov a finančnej pomoci podľa § 10 ods. 4 zákona, ktoré vyplývajú alebo plynú z poskytovania právnych služieb na území Slovenskej republiky alebo priamo alebo nepriamo súvisia s poskytovaním služieb na území Slovenskej republiky, teda 397,74 eura. Percento za závažnosť teda nie je vyššie ako v  prípade predchádzajúceho rozhodnutia úradu, a preto nemožno v tejto časti akceptovať piatu námietku účastníka konania z 12. septembra 2013. Vyššia absolútna výška základnej sadzby pokuty súvisí s vyšším relevantným obratom, ktorý bral úrad do úvahy. 

(124)	Úrad ukladá pokutu za protiprávne konanie, ktoré sa týka obdobia od 5. mája 2010 do 31. decembra 2012.

(125)	Úrad prihliada na dĺžku protiprávneho konania tak, že vzhľadom na to, že protiprávne konanie, za ktoré ukladá pokutu trvalo 32 mesiacov, vynásobí základnú výšku pokuty koeficientom 3, a teda po zohľadnení tejto skutočnosti stanovil základnú výšku pokuty vo výške 1 193,22 eur.

(126)	Neexistenciu disciplinárnych konaní pre porušenie § 38 ods. 1 Advokátskeho poriadku prijatého dňa 16. júna 2007 alebo § 38 ods. 1 Advokátskeho poriadku prijatého dňa 19. júna 2010 považuje úrad za dostatočne zohľadnenú stanovením mimoriadne nízkej úrovne percenta, ktoré odzrkadľuje závažnosť protiprávneho konania. Úrad však zohľadňuje Stanovisko Revíznej komisie ako okolnosť, ktorá smeruje k neplneniu dohody obmedzujúcej súťaž v praxi, t.j. je možné ju vyhodnotiť podľa § 38 ods. 9 (v znení účinnom do 31. decembra 2011 označený ako odsek 10) zákona ako okolnosť, ktorá  má vplyv na výšku pokuty, a preto za obdobie od novembra 2011 do 31. decembra 2013 (t.j. na účely výpočtu výšky pokuty za 1,5 roka) vidí dôvod na zníženie  základnej výšky pokuty o 30 %, a preto za obdobie od novembra 2011 do 31. decembra 2012 znižuje základnú výšku pokuty o 30 % na 1 014,24 eura [397,74 eur x 1,5 + (397,74 eur x 1,5) x 70 %].  Úrad neidentifikoval žiadnu z nasledujúcich poľahčujúcich okolností v zmysle metodického pokynu, ktoré by odôvodňovali ďalšie zníženie pokuty: pasívne postavenie podnikateľa, existencia dôvodnej pochybnosti na strane podnikateľa, či jeho konanie zakladá porušovanie súťažných pravidiel,  podnikateľ efektívne spolupracoval s úradom nad rámec zákonných povinností,  podnikateľ ukončil porušovanie súťažných pravidiel po intervencii úradu.

(127)	Úrad však zistil, že komora sa dopustila opakovaného porušenia zákona, keďže za prijatie a uplatňovanie ustanovení, ktoré obsahovo zodpovedajú § 38 ods. 1 Advokátskeho poriadku prijatého dňa 16. júna 2007 a § 38 ods. 1 Advokátskeho poriadku prijatého dňa 19. júna 2010, bola za predchádzajúce obdobie už potrestaná (konanie č. 022/OD/2005, rozhodnutie úradu č. 2010/KH/1/1/028 zo dňa 4. mája 2010 a rozhodnutie rady č. 2010/KH/R/2/048 zo dňa 6. augusta 2010) a napriek rozhodnutiam súdov (rozsudok Krajského súdu v Bratislave zo dňa 21. marca 2007, sp. zn. 2S 380/06, rozsudok Najvyššieho súdu Slovenskej republiky zo dňa 21. januára 2009, sp. zn. 2 Sžh 3/2007) a úradu od takéhoto konania neupustila a neurobila tak ani bezprostredne po začatí správneho konania č. 0016/ODOS/2011, v ktorom je vydávané toto rozhodnutie, iba vyhlásila, že dané ustanovenie nebude jeden  z jej orgánov uplatňovať. Od protiprávneho konania upustila komora až potom, čo vstúpilo do účinnosti ustanovenie § 29b ods. 2 zákona o advokácii, a komora, ako  to aj sama potvrdzuje vo svojich vyjadreniach, predpokladala, že toto ustanovenie obmedzuje propagáciu advokátov viac, ako to urobila komora vydaním Advokátskeho poriadku. V danom prípade ide teda o individuálnu recidívu, ktorá odôvodňuje mimoriadne zvýšenie pokuty až o 100 %, a teda úrad stanovuje konečnú výšku pokuty na 2 028,50 eura. Úrad nezistil žiadnu z nasledujúcich priťažujúcich okolností v zmysle metodického pokynu, ktoré by odôvodňovali ďalšie zvýšenie pokuty: podnikateľ bol iniciátorom deliktu alebo vystupoval ako vodca (hodnotenie tejto podmienky je vzhľadom na to, že komora je v danom prípade jediným porušovateľom zákona, bezpredmetné), podnikateľ uskutočňoval opatrenia voči inému podnikateľovi s cieľom prinútiť ho k porušovaniu, podnikateľ vedome sťažoval prešetrovanie prípadu, podnikateľ dosiahol z protiprávneho konania majetkový prospech, ktorý je  možné vyčísliť.

(128)	Účastník konania vo svojom vyjadrení z 13. marca 2013 namietal proti tvrdeniu, že sa dopustil recidívy (piaty okruh námietok z 12. marca 2013), keďže po právoplatnom potrestaní, teda po nadobudnutí právoplatnosti rozhodnutia č. 2010/KH/R/2/048 zo 6. augusta 2010 neprijal a ani neuplatňoval ustanovenia § 38 ods. 1 príslušných advokátskych poriadkov. Treba však pripomenúť, že vzhľadom na to, že komora sa dopustila trvajúceho správneho deliktu, ktorý trval od 5. mája 2010 a trval aj po 6. auguste 2010 je irelevantné, kedy boli jednotlivé advokátske poriadky prijaté, keďže je nepochybné, že komora sa v období po tom, čo bola za porušenie súťažných pravidiel potrestaná, dopustila opakovaného porušenia súťažných pravidiel a to tým istým spôsobom, za aký už bola právoplatne postihnutá. Z uvedeného dôvodu nemôže úrad danej námietke vyhovieť. 

(129)	Vzhľadom na vyššie uvedené skutočnosti a vychádzajúc z citovaných ustanovení zákona úrad rozhodol tak, ako je uvedené vo výrokovej časti tohto rozhodnutia a nevyhovel návrhu účastníka na zastavenie konania.

Poučenie:

Podľa § 34 ods. 1 zákona v spojení s § 18 ods. 1 zákona č. 136/2001 Z. z. o ochrane hospodárskej súťaže a o zmene a doplnení zákona Slovenskej národnej rady č. 347/1990 Zb. o organizácii ministerstiev a ostatných ústredných orgánov štátnej správy Slovenskej republiky v znení neskorších predpisov v znení neskorších predpisov proti tomuto rozhodnutiu možno podať rozklad Rade Protimonopolného úradu Slovenskej republiky prostredníctvom Protimonopolného úradu Slovenskej republiky, odboru kartelov, v lehote 15 dní odo dňa jeho doručenia. Podľa § 61 ods. 1 zákona č. 71/1967 Zb. o správnom konaní v znení neskorších predpisov včas podaný rozklad má odkladný účinok. Toto rozhodnutie je preskúmateľné súdom podľa § 247 Občianskeho súdneho poriadku po vyčerpaní riadnych opravných prostriedkov.

            Mgr. Peter Demčák
                                                                                   riaditeľ odboru kartelov

Rozhodnutie sa doručí:

Advokátska kancelária Mgr. Marek Benedik, s.r.o.
Rudnayovo námestie č. 1
811 01  Bratislava