PROTIMONOPOLNÝ ÚRAD SLOVENSKEJ REPUBLIKY

  ROZHODNUTIE

Číslo: 	2009/39/R/2/012	                  Bratislava 27. marca 2009	

Rada Protimonopolného úradu Slovenskej republiky v Bratislave, ako orgán príslušný na konanie podľa § 18 ods. 1 zákona č. 136/2001 Z. z. o ochrane hospodárskej súťaže a o zmene a doplnení zákona Slovenskej národnej rady 
č. 347/1990 Zb. o organizácii ministerstiev a ostatných ústredných orgánov štátnej správy Slovenskej republiky v znení neskorších predpisov v znení neskorších predpisov na základe rozkladu podaného hlavným mestom Slovenskej republiky Bratislava, Primaciálne nám. 1, 814 99 Bratislava v správnom konaní 
č. 0013/OZDP/2008

                                              mení

podľa § 59 ods. 2 zákona č. 71/1967 Zb. o správnom konaní (správny poriadok) v znení neskorších predpisov rozhodnutie Protimonopolného úradu Slovenskej republiky, odboru zneužívania dominantného postavenia 
č. 2008/39/2/1/079 zo dňa 29. septembra 2008 nasledovne:

Bod 1 výroku znie:
Hlavné mesto Slovenskej republiky Bratislava uznesením č. 447/1996 zo dňa 19.12.1996 v časti B., v ktorej sa ustanovuje, že „vykonávanie cintorínskych a kremačných služieb (obradník, nosič, aranžér a pod.) na pohrebiskách spravovaných mestskou príspevkovou organizáciou Marianum – pohrebníctvo v Bratislave ponechať v nezmenenej forme v pôsobnosti mestskej príspevkovej organizácie Marianum – pohrebníctvo v Bratislave“ a že „súkromné pohrebníctva môžu uskutočňovať všetky činnosti na úseku pohrebnej služby vrátane prepravy zosnulých, avšak bez možnosti vykonávania komerčných služieb v objektoch, ktoré sú majetkom mesta Bratislavy“ zjavnou podporou zvýhodnilo podnikateľa MARIANUM – pohrebníctvo mesta Bratislavy a tým v období od 01.05.2004 porušilo § 39 zákona č. 136/2001 Z. z. o ochrane hospodárskej súťaže a o zmene a doplnení zákona Slovenskej národnej rady č. 347/1990 Zb. o organizácii ministerstiev a ostatných ústredných orgánov štátnej správy Slovenskej republiky v znení neskorších predpisov v znení neskorších predpisov.

Bod 2 výroku sa nemení. 
 
Odôvodnenie:

Protimonopolný úrad Slovenskej republiky, odbor zneužívania dominantného postavenia (ďalej len „úrad“) v správnom konaní č. 0013/0ZDP/2008 rozhodol, 
že hlavné mesto Slovenskej republiky Bratislava vydaním uznesenia č. 447/1996 zo dňa 19.12.1996  (v ďalšom texte ako „uznesenie mesta“) v časti B., kde sa ustanovuje, že „vykonávanie cintorínskych a kremačných služieb (obradník, nosič, aranžér a pod.) na pohrebiskách spravovaných mestskou príspevkovou organizáciou Marianum – pohrebníctvo v Bratislave ponechať v nezmenenej forme v pôsobnosti mestskej príspevkovej organizácie Marianum – pohrebníctvo v Bratislave“ 
a že „súkromné pohrebníctva môžu uskutočňovať všetky činnosti na úseku pohrebnej služby vrátane prepravy zosnulých, avšak bez možnosti vykonávania komerčných služieb v objektoch, ktoré sú majetkom mesta Bratislavy“ zjavnou podporou zvýhodňujúcou určitého podnikateľa obmedzilo súťaž v oblasti pohrebných služieb na území mesta Bratislavy a tým porušilo § 39 zákona č. 136/2001 Z. z. o ochrane hospodárskej súťaže a o zmene a doplnení zákona Slovenskej národnej rady 
č. 347/1990 Zb. o organizácii ministerstiev a ostatných ústredných orgánov štátnej správy Slovenskej republiky v znení neskorších predpisov v znení neskorších predpisov (v ďalšom texte ako „zákon“).

	Proti tomuto rozhodnutiu podal účastník konania v zákonom stanovenej lehote rozklad (list ev. pod č. 4411/2008, doručený dňa 16.10.2008), v ktorom boli vznesené nasledovné námietky:

1.	Úrad nesprávne aplikoval hmotnoprávne ustanovenia zákona porušením zásady, že na konanie je vždy potrebné aplikovať zákon účinný v čase, kedy ku konaniu došlo.

V čase prijatia uznesenia živnostenský zákon umožňoval v oblasti pohrebníctva výkon dvoch druhov koncesovaných živností, a to pohrebná služba vrátane prepravy zosnulých a prevádzkovanie cintorínov a krematórií. V tom čase mala oprávnenie na prevádzkovanie cintorínov a krematórií na území hlavného mesta len spoločnosť Marianum, ostatné subjekty mali živnostenské oprávnenie len na prevádzkovanie pohrebnej služby vrátane prepravy zosnulých.

Ak teda predmetné uznesenie konštatovalo, že schvaľuje umožniť vykonávanie pohrebnej služby vrátane prepravy zosnulých aj iným subjektom s príslušným oprávnením, bez možnosti vykonávania tzv. iných komerčných služieb v objektoch v majetku mesta, vychádzalo z toho, že tieto iné komerčné služby sú súčasťou živnosti prevádzkovanie cintorínov a krematórií, uznesenie tak len fakticky konštatovalo existujúci stav.

2.	Účastník konania tvrdí, že uznesenie je potrebné vykladať v kontexte dokumentu Informácia o konaní na Protimonopolnom úrade SR, mestské zastupiteľstvo tento podklad vzalo na vedomie a súčasne schválilo postup pri zabezpečovaní cintorínskych a kremačných služieb, ktorý je uvedený v predmetnej Informácii o konaní.

3.	Uznesenie nemá zaväzujúcu, poverujúcu ani odporúčajúcu časť, len konštatujúci charakter bez účinkov na právne vzťahy v oblasti pohrebných služieb, preto nie je spôsobilé naplniť skutkovú podstatu správneho deliktu obmedzenia súťaže. Uznesenie používa neurčité pojmy ako komerčné služby, cintorínske a kremačné služby, ktoré v tom čase, ani doteraz nie sú právnym poriadkom definované, preto nemôže mať žiadne právne účinky. Po zmene právnej úpravy v oblasti pohrebníctva a ďalšej praxi sa stalo obsolétnym. Namieta, že úrad v bode 76 rozhodnutia takisto konštatoval, že uznesenie nevyvolalo narušenie súťaže, čo je rozporné tvrdenie s ďalším tvrdením, že takéto narušenie bolo spôsobilé vyvolať. 

4.	Odvoláva sa na súčasný právny rámec upravujúci prevádzkovanie pohrebísk, pohrebných služieb a krematórií, najmä v kontexte povinnosti prevádzkovateľa pohrebiska vydať prevádzkový poriadok, ktorý musí obsahovať aj spôsob a pravidlá používania zariadení pohrebiska a obradných siení. Toto potvrdzuje, že mesto v spornom uznesení správne zaradilo tzv. iné činnosti vykonávané na pohrebiskách – nosič, obradník a pod. pod činnosť prevádzkovanie pohrebísk, na ktorú mal oprávnenie len podnikateľ Marianum. Z tohto dôvodu považuje účastník konania výklad pojmu pohrebné služby v rozhodnutí za účelový a záver, že uvedené služby patria medzi služby pohrebné za nesprávny, keď navyše úrad pri tomto výklade vychádza z právnych predpisov platných v súčasnosti.

5.	Namieta neurčitosť a nepresnosť výroku, keďže nebol uvedený konkrétny spôsob, akým bola súťaž obmedzená, prípadne kto bol uznesením poškodený.

6.	Úrad nepreukázal dopad na hospodársku súťaž, uvádza viaceré navzájom si odporujúce tvrdenia, napr. bod 77, kde konštatuje, že uznesenie nebolo vynútiteľné, avšak zároveň v rozhodnutí konštatuje, že bolo spôsobilé privodiť obmedzenie súťaže. Uloženie sankcie teda opiera len o potenciálnu možnosť porušenia zákona. 

7.	Namieta nesprávnu aplikáciu právnych predpisov, keďže za porušenie zákona, ktoré vzniklo pred 01.05.2004 uložil úrad pokutu podľa zákona účinného 
až po tejto novele. Účastník konania sa pritom odvoláva na prechodné ustanovenia  zákona. Uznesenie teda v čase jeho prijatia nenaplnilo znaky správneho deliktu.

8.	Účastník konania dodáva, že prostredníctvom spoločnosti Marianum len plní jednu zo svojich samosprávnych funkcií, t.j. povinnosť zriaďovania, prevádzkovania a správy pohrebísk, pričom toto nevykonáva ako činnosť ziskovú a nemalo záujem vstupovať do súťaže v oblasti pohrebníctva.

V súvislosti s uvedenými námietkami navrhoval účastník konania napadnuté rozhodnutie zrušiť a konanie zastaviť podľa § 32 ods. 2 písm. g) zákona, nakoľko v konaní nebolo preukázané, že účastník konania porušil zákon. Na týchto námietkach zotrval i vo vyjadrení k výzve pred vydaním rozhodnutia.

	Rada Protimonopolného úradu Slovenskej republiky (ďalej len „Rada úradu“) preskúmala rozkladom napadnuté rozhodnutie a súvisiaci spisový materiál v celom rozsahu tak, ako to vyplýva z  § 59 ods. 1 Správneho poriadku a dospela k nasledovným záverom.

I.	Účastník konania

(1)	Rada úradu sa stotožňuje s vymedzením hlavného mesta Slovenskej republiky Bratislava (ďalej ako „mesto Bratislava“) ako účastníka konania. Správne konanie bolo vedené z dôvodu prešetrenia možného porušenia § 39 zákona, pričom v takomto prípade je podľa § 25 ods. 3 písm. f) zákona účastníkom konania príslušný orgán štátnej správy, orgán územnej samosprávy alebo orgán záujmovej samosprávy. Mesto Bratislava je jednotkou územnej samosprávy, ktorá výkon svojich samosprávnych funkcií zabezpečuje prostredníctvom orgánov mesta, 
t.j. i prostredníctvom mestského zastupiteľstva a ako právnická osoba s právnou subjektivitou nesie zodpovednosť za konanie týchto orgánov. Mesto Bratislava, ako právnická osoba s právnou subjektivitou, je tak správne určená ako účastník konania.

II.	Aplikácia právnych predpisov

(2)	Úrad postupoval v konaní procesne správne podľa zákona, nakoľko konanie začalo a prebiehalo za jeho účinnosti.

(3)	Z hľadiska hmotnoprávneho úrad posudzoval konanie mesta Bratislava podľa zákona (t.j. zákona v znení účinnom od 01.05.2004).

(4)	V období do prijatia novely, zákona č. 204/2004 Z. z. ktorým sa mení a dopĺňa zákon č. 136/2001 Z. z. o ochrane hospodárskej súťaže a o zmene a doplnení zákona Slovenskej národnej rady č. 347/1990 Zb. o organizácii ministerstiev a ostatných ústredných orgánov štátnej správy Slovenskej republiky v znení neskorších predpisov v znení zákona č. 465/2002 Z. z. a o zmene a doplnení niektorých zákonov (v ďalšom texte ako „novela”), nemal úrad kompetenciu v prípadoch obmedzenia súťaže orgánom štátnej správy alebo samosprávy viesť správne konanie a uložiť za takéto konanie pokutu. Táto kompetencia bola zavedená predmetnou novelou s účinnosťou od 01.05.2004. 

(5)	Účastník konania tvrdí, že úrad nebol oprávnený za porušenie zákona, ktoré vzniklo pred 01.05.2004, uložiť pokutu podľa zákona účinného po novele 
od 01.05.2004. Odvoláva sa pritom na prechodné ustanovenia zákona (§ 44 ods. 1 zákona a § 44a ods. 12 zákona).

(6) 	Podľa § 44 ods. 1 zákona právne vzťahy vzniknuté pred dňom nadobudnutia účinnosti tohto zákona sa posudzujú podľa doterajších predpisov. Predmetné prechodné ustanovenie sa vzťahuje k prijatiu zákona k 01.05.2001 a rieši, ako budú posudzované právne vzťahy vzniknuté za účinnosti predchádzajúceho zákona 
č. 188/1994 Z. z. o ochrane hospodárskej súťaže v znení neskorších predpisov. Uvedené ustanovenie zakotvuje zákaz priamej retroaktivity, teda posúdenia porušenia zákona č. 188/1994 Z. z. podľa novšieho predpisu, ktorým je zákon. Toto ustanovenie teda nerieši právne vzťahy vzniknuté za účinnosti zákona v znení 
pred novelou, kde nebolo možné sankcionovať za porušenie § 39 zákona a novely, ktorá takúto sankciu zakotvila. Prechodné ustanovenia k novele sú obsiahnuté 
v § 44a zákona.

(7)	Podľa § 44a ods. 12 zákona sa na ukladanie pokút za porušenie ustanovení doterajších predpisov použijú ustanovenia doterajších predpisov. Ustanovenie rieši ukladanie pokút za porušenie zákona, ktoré vzniklo pred prijatím novely, t.j. pred 01.05.2004. Zakotvuje zákaz retroaktivity pri ukladaní pokút a znamená, že za porušenie zákona v čase do 01.05.2004 je možné uložiť pokutu len podľa ustanovení zákona v znení účinnom do prijatia novely k 01.05.2004.

(8)	V tomto prípade nie je sporné, že predmetné uznesenie mesta bolo prijaté ešte za účinnosti zákona č. 188/1994 Z. z. o ochrane hospodárskej súťaže v znení neskorších predpisov, dňa 19.12.1996. Ustanovenie §  18 ods. 1 zákona č. 188/1994 Z. z. v znení neskorších predpisov, ako aj § 39 zákona (v znení pred novelou) obsahovali obdobný zákaz  zjavnou podporou alebo iným spôsobom obmedzovať súťaž. Sankcionovať za takéto konanie je však možné, ako bolo už uvedené, až 
od 01.05.2004. V tomto prípade nejde o porušenie ustanovení zákona v znení účinnom do prijatia novely k 01.05.2004, takže uvedené prechodné ustanovenie nemožno uplatniť.

(9)	Rada úradu vychádza zo skutočnosti, že ide o trvajúci správny delikt. Správny delikt sa považuje za spáchaný jeho dokonaním, t.j. v prípade trvajúcich deliktov je to moment odstránenia protiprávneho stavu. Pri posudzovaní správneho deliktu sa pritom vždy použije zákon účinný v čase, kedy bol daný delikt spáchaný. Z uvedeného vyplýva, že v prípade trvajúcich správnych deliktov je rozhodujúcim 
pre určenie, podľa ktorého právneho predpisu (resp. znenia právneho predpisu) bude konkrétne konanie posudzované, ukončenie protiprávneho stavu, t.j. je tu rozhodujúci okamih dokonania správneho deliktu. Predmetné uznesenie mesta bolo vydané v roku 1996, zostalo v platnosti aj po 01.05.2004 a je platné i v súčasnosti. 
Pred novelou nebolo možné v danej veci viesť správne konanie a uložiť účastníkovi konania pokutu, avšak s účinnosťou od 01.05.2004 tu pretrváva protiprávny stav, ktorý je možné sankcionovať, pričom úrad je v konečnom dôsledku povinný 
pri zistení porušenia zákona uložiť pokutu.

(10)	Nejde teda o porušenie ustanovení doterajších predpisov, t.j. zákona v znení pred novelou. Ide o trvajúci správny delikt, kde protiprávny stav v dobe vydania rozhodnutia pretrvával, pričom rozhodujúcim pre určenie, ktorý právneho predpis je potrebné aplikovať, je okamih ukončenia protiprávneho stavu, resp. ak stále trvá, okamih jeho posudzovania, z čoho vyplýva, že na posúdenie je potrebné použiť zákon.

(11)	Pokutu možno uložiť v tomto prípade len za obdobie porušovania zákona 
od 01.05.2004, keďže pred týmto dátumom nebolo možné viesť správne konanie a zákon nezakotvoval v prípade porušenia § 39 sankciu. Rada úradu teda konštatuje, že k porušeniu zákazu retroaktivity v tomto prípade nedošlo, keďže úrad neaplikoval ustanovenia zákona spätne, aj na správanie mesta Bratislava pred 01.05.2004, 
t.j. za obdobie, kedy platná právna úprava neumožňovala uložiť za takéto správanie sankciu. Obdobie porušovania zákona, ktoré je možné sankcionovať, však úrad opomenul uviesť vo výroku rozhodnutia, hoci z textu odôvodnenia je zrejmé, že postupoval v súlade s týmto výkladom. V tejto súvislosti Rada úradu zmenila bod 1 výroku rozhodnutia tak, že uvedené doplnila. 

(12)	Na základe tohto zdôvodnenia považuje Rada úradu postup prvostupňového orgánu za vecne správny a nesúhlasí s námietkou účastníka konania (bod 7 námietok). Podľa výkladu mesta Bratislava by bolo beztrestné konanie, ktoré trvá
 i v súčasnosti, z dôvodu, že k jeho začatiu došlo pred účinnosťou zákona, 
na základe ktorého sa toto konanie považuje za porušovanie zákona, alebo ktorý zavádza sankciu za takéto konanie. Takýto postup by bol práve naopak v rozpore 
so všeobecnými princípmi trestania.

III.	Posúdenie konania

(13)	Prvostupňový orgán správne zistil a popísal skutkové okolnosti rozhodujúce pre posúdenie konania mesta Bratislava. Nebolo sporným, že v danom uznesení mesta v časti B. mesto Bratislava schválilo ponechanie určitých služieb v pôsobnosti mestskej príspevkovej organizácie MARIANUM – pohrebníctvo mesta Bratislavy (ďalej len „Marianum“), ako aj zákaz umožniť konkurenčným pohrebným službám vykonávať komerčné služby v objektoch v majetku mesta Bratislava.

(14) 	Účastník konania namietal, že schválenie predmetného uznesenia je potrebné vnímať v kontexte v tej dobe platnej právnej úpravy (bod 1 námietok), na základe ktorej účastník konania vychádzal z toho, že „iné komerčné služby“ spadajú 
pod prevádzkovanie cintorínov a krematórií a na vykonávanie tejto činnosti mal v tej dobe koncesiu len podnikateľ Marianum. V tejto súvislosti tiež (bod 4 námietok) namieta, že úrad pri vymedzení pohrebných a cintorínskych služieb vychádza z ich právneho zakotvenia platného v súčasnosti, pričom s odvolaním sa na náležitosti prevádzkových poriadkov pohrebísk konštatuje, že úrad zaradil sporné služby 
pod služby pohrebné nesprávne a účelovo.

(15)	V časti B. predmetného uznesenia išlo o ponechanie cintorínskych a kremačných služieb v pôsobnosti podnikateľa Marianum, pričom z príkladov tu uvedených – obradník, nosič, aranžér je zrejmé, že ide o pohrebné služby, ktoré sa vykonávajú na pohrebisku. Takisto z ďalšej časti, kde je zakotvený zákaz vykonávania akýchkoľvek komerčných služieb pre ostatné pohrebné služby v objektoch v majetku mesta Bratislavy je zrejmé, že účelom bolo umožniť poskytovanie akýchkoľvek služieb na pohrebisku (s výnimkou prepravy zosnulých na pohrebisko) výlučne podnikateľovi Marianum. 

(16) 	Úrad vo svojom rozhodnutí vymedzil, ktoré služby možno zaradiť pod služby pohrebné a ktoré pod služby cintorínske, resp. kremačné. Vychádzal pritom nielen 
zo v súčasnosti platného zákona č. 470/2005 Z. z. o pohrebníctve a o zmene a doplnení zákona č. 455/1991 Zb. o živnostenskom podnikaní v znení neskorších predpisov, ale keďže v čase vydania uznesenia právna úprava samostatne nezakotvovala vymedzenie pohrebných služieb, vychádzal z dostupných zdrojov (cenníky pre cintorínske a pohrebné služby vydané na úrovni Ministerstva financií ČSR a SSR, Združením pohrebných, kremačných a cintorínskych služieb, prípadne Metodické návody pri oceňovaní týchto služieb atď. vymedzené v bode 19 rozhodnutia), aj z predchádzajúcej praxe úradu. 

(17)	Cintorínske, resp. kremačné služby možno spoločne charakterizovať ako služby vzťahujúce sa na správu a prevádzkovanie zariadenia cintorína, resp. krematória, ako aj akt samotného pochovania (spopolnenia) a súvisiace evidenčné služby. Naopak, služby pohrebné súvisia s celým vybavením a priebehom pohrebného obradu, z čoho vyplýva, že sa neposkytujú len mimo pohrebiska, ale zaraďujú sa sem i služby, ktoré sa vykonávajú v súvislosti s pohrebným obradom priamo na pohrebisku. Medzi takéto pohrebné služby vykonávané na pohrebisku patria jednoznačne okrem iného i služby ako aranžovanie kvetinových darov, celková príprava obradnej siene, organizovanie pohrebného obradu (uvedenie pozostalých, vystavenie zosnulého atď.), vykonanie funkcie obradníka, prípadne rečníka, nosičov, organistu, resp. ozvučenie obradu a pod.. 

(18)	Na základe uvedeného sa Rada úradu stotožňuje s názorom prvostupňového orgánu, že sporné služby nosič, obradník/organizátor, aranžér a pod. spadajú 
pod služby pohrebné. Pohrebné služby sú pritom poskytované nezávisle od služieb cintorínskych, resp. kremačných, pozostalí majú právo objednať si ich vykonanie 
od ktoréhokoľvek podnikateľského subjektu s príslušným oprávnením, kým cintorínske, resp. kremačné služby sú viazané na osobu prevádzkovateľa pohrebiska. 

(19)	Rada úradu súhlasí s úradom, že neexistuje právna norma, ktorá by zakazovala pohrebníctvam vykonávať akékoľvek pohrebné služby, resp. prikazovala vykonať tieto služby len prevádzkovateľovi pohrebiska. Nie je dôvodné, aby mesto Bratislava zasahovalo do súťaže na trhu pohrebných služieb, a to takým spôsobom, že administratívnym úkonom nastavilo zvýhodňujúce podmienky pre svoju príspevkovú organizáciu formou istej exkluzivity na vykonávanie pohrebných služieb, ktoré by mali fungovať v konkurenčnom, štandardnom a neskreslenom prostredí a teda malo by závisieť výlučne od zákazníka, resp. spotrebiteľa, ktorého podnikateľa si na zabezpečenie svojich potrieb vyberie. 

(20)	Mesto Bratislava tak jednoznačne zvýhodnilo podnikateľa Marianum oproti ostatným konkurenčným pohrebníctvam, keďže tak mohol získavať prospech z účtovania týchto služieb na úkor konkurenčných pohrebných služieb, čím došlo k skresleniu súťaže. Obmedzenie hospodárskej súťaže môže spočívať jednak 
vo vylúčení alebo obmedzení konkurencie a jednak v skreslení súťažného prostredia. Zo strany orgánov, ktoré majú právomoc určitým spôsobom nastavovať podmienky na trhu, dochádza v takýchto prípadoch práve k skresleniu súťažného prostredia, ktoré sa môže prejaviť i vo vytvorení takých podmienok na trhu, ktoré predstavujú 
pre určitý subjekt (prípadne subjekty) konkurenčnú výhodu. 

(21)	Účastník konania pritom namietal (bod 2, 3 a 6 námietok), že schválenie predmetného uznesenia mesta je potrebné vnímať v kontexte Informácie o konaní pred úradom, ktorá je súčasťou spisového materiálu, kde mesto len vzalo 
na vedomie a schválilo stav uvedený v predmetnom podklade. Uznesenie podľa účastníka konania len konštatuje existujúci stav a nemá právne účinky, preto nie je spôsobilé vyvolať obmedzenie súťaže, čo nakoniec priznal i úrad. Úrad si v tejto veci sám odporuje (body 76 a 77 rozhodnutia), keď na jednej strane priznal nevynútiteľnosť uznesenia, na strane druhej jeho schopnosť vyvolať obmedzenie súťaže. V tejto súvislosti napáda nepreukázanie dopadu na súťaž.

(22)	Rada úradu predovšetkým konštatuje, že z obsahu zmieneného dokumentu Informácia o konaní na úrade len vyplýva, že postup pri zabezpečovaní cintorínskych a kremačných služieb, ako bol nakoniec prijatý v predmetnom uznesení, navrhol podnikateľ Marianum. Mesto v predmetnom uznesení v časti A. vzalo tento podklad na vedomie a v časti B. vyslovene schválilo predmetný postup, ktorý neumožňoval konkurenčným pohrebníctvam vykonávať pohrebné služby na pohrebiskách v majetku mesta Bratislava. Je pritom irelevantné, na koho podnet bolo uznesenie v takomto znení prijaté, na zodpovednosti mesta Bratislava za konanie v rozpore 
s § 39 zákona sa týmto argumentom nič nemení. Táto skutočnosť neznamená, 
že uznesenie nevyvoláva právne účinky. 

(23)	Takisto námietky účastníka konania, že uznesenie používa neurčité pojmy, ktoré nie sú definované, preto nemôže vyvolať právne účinky a tiež, že po zmene právnej úpravy v oblasti pohrebníctva sa stalo obsolétnym, Rada úradu neakceptuje. Z uznesenia, podkladového dokumentu Informácia o konaní na úrade, na ktorý sa účastník konania odvoláva i z celého spisového materiálu je zrejmé, že účastník konania vedel, o aké služby v tomto prípade ide (v uznesení konkrétne uvádzané služby obradník/organizátor, nosiči, aranžér). Pokiaľ ide o namietanú zmenu právnej úpravy, táto zmena takisto nemohla mať žiadny vplyv na predmetné uznesenie – išlo o zrušenie vyhlášky MZ SSR č. 46/1985 Zb. o postupe pri úmrtí a pohrebníctve a prijatie vyššie uvedeného zákona o pohrebníctve.

(24)	Rada úradu sa nestotožňuje so záverom úradu, že predmetné uznesenie mesta je nevynútiteľné. Aj napriek skutočnosti, že v texte uznesenia nie sú obsiahnuté sankčné ani iné nástroje na vynútenie jeho plnenia, nemožno považovať uznesenie mesta za nevynútiteľné. Z povahy uznesenia mesta ako právneho aktu vyplýva, že účastník konania má nástroje na vynútenie jeho plnenia zo strany Marianum-u, ktorého postup pri zabezpečovaní cintorínskych a kremačných služieb uznesením schválilo a ktoré je v postavení mestskej príspevkovej organizácie. Mesto Bratislava ako zriaďovateľ má predovšetkým zákonné právo zrušovať a kontrolovať príspevkové organizácie, vymenovať i odvolať riaditeľa takejto organizácie.

(25) 	Taktiež z vyjadrení účastníka konania v priebehu správneho konania vyplynulo, že predpokladal dodržiavanie tohto uznesenia zo strany podnikateľa Marianum, keď napr. v liste č. 963/2008 vyslovene uvádza, že, cit.: „Hlavné mesto uložilo uznesením mestského zastupiteľstva č. 447/1996 zo dňa 19.12.1996 povinnosť dodržiavať jeho obsah organizácii MARIANUM – Pohrebníctvo mesta Bratislavy. Predpokladá sa že v prípade, ak by nastali iné závažné okolnosti, bude o tejto skutočnosti informovať organizácia MARIANUM - Pohrebníctvo mesta Bratislavy hlavné mesto, resp. predloží správu mestskému zastupiteľstvu“. Nakoniec, ako vyplýva z celkového kontextu v ktorom bolo uznesenie prijaté a na ktorý sa odvoláva i účastník konania, znenie predmetného uznesenia navrhol práve podnikateľ Marianum a zvýhodňovalo tohto podnikateľa pri poskytovaní pohrebných služieb.

(26)	V tomto prípade prvostupňový orgán správne konštatoval, že pre posúdenie konania nebolo rozhodujúce, či predmetné uznesenie bolo alebo nebolo podnikateľom MARIANUM dodržiavané. V tomto správnom konaní bolo posudzované výlučne konanie mesta Bratislava z pohľadu porušenia § 39 zákona, ktoré ako už bolo uvedené, skreslilo hospodársku súťaž na trhu pohrebných služieb, čím sa vytvoril pre MARIANUM priestor na získanie majetkového prospechu. Obmedzením hospodárskej súťaže je v zmysle § 39 zákona každé, i potenciálne obmedzenie súťaže. Nie je teda rozhodujúce, či v dôsledku skreslenia konkurenčných podmienok na trhu prišlo ku skutočnému vylúčeniu konkurentov podnikateľa Marianum z trhu pohrebných služieb alebo k obmedzeniu ich aktivít 
na tomto trhu. Pre posúdenie konania mesta Bratislava je rozhodujúce, že svojím administratívnym aktom skreslilo konkurenčné podmienky, keďže zakotvilo stav, podľa ktorého v priestore pohrebísk jediným subjektom oprávneným na vykonávanie komerčných služieb, ktoré svojou povahou spadajú pod pohrebné služby, je podnikateľ Marianum. 

(27)	V tejto súvislosti tiež nie je podstatný argument účastníka konania, že nemal záujem zasahovať do trhu pohrebných služieb, neznamená to zbavenie sa zodpovednosti mesta Bratislava za uvedené skreslenie konkurenčných podmienok.

(28) 	Účastník konania namietol neurčitosť výroku z dôvodu neuvedenia dopadov, prípadne poškodeného subjektu/subjektov. Rada úradu v tejto súvislosti predovšetkým konštatuje, že zmenila bod 1 výroku rozhodnutia len v tom smere, ako je zdôvodnené v bode 11, v časti Aplikácia právnych predpisov tohto rozhodnutia (obdobie porušovania) a taktiež čiastočne preformulovala bod 1 výroku, z dôvodu precizovania popisu skutku konkretizovaním podnikateľa, ktorý bol zvýhodnený. 

Výrok rozhodnutia vo veci musí obsahovať v prípade správneho deliktu vymedzenie zodpovedného subjektu, ustanovenie právneho predpisu, ktoré porušil a popis skutku, ktorým došlo k porušeniu konkrétneho ustanovenia zákona. V tomto prípade úrad naplnil požiadavku určitosti výroku, keďže uvedené náležitosti výrok prvostupňového rozhodnutia obsahoval. 

Popis skutku vo výroku rozhodnutia je dostatočne určitý aj bez uvedenia konkrétnych dopadov posudzovaného konania, dopady, prípadne konkretizovanie poškodených subjektov nepredstavujú podstatné náležitosti výroku rozhodnutia. Dopady protiprávneho konania úrad hodnotí v rámci uloženia sankcie.

 (29)	Rada úradu sa na základe uvedených skutočností stotožňuje s vecným posúdením konania mesta Bratislava tak, ako ho posúdil prvostupňový orgán.

IV.	Pokuta

(30)	Úrad pri určení výšky pokuty vychádzal z § 38 ods. 3 zákona, podľa ktorého za porušenie § 39 zákona uloží pokutu až do 66 387,84 eur (2 000 000 Sk) a z kritérií stanovených v § 38 ods. 10 zákona, pričom základnými kritériami sú závažnosť a dĺžka porušovania ustanovení zákona. 

(31)	Prvostupňový orgán správne zhodnotil konanie mesta Bratislava z hľadiska jeho povahy, t.j. že išlo o skreslenie konkurenčných podmienok, ktoré zvýhodnilo podnikateľa Marianum, ako mestskú príspevkovú organizáciu, ktorá okrem cintorínskych/kremačných služieb pôsobí i na trhu pohrebných služieb. Poskytovanie pohrebných služieb je vykonávané viacerými subjektmi s príslušným oprávnením. Zvýhodnenie podnikateľa Marianum spočívalo najmä v tom, že účastník konania mu ako jedinému subjektu umožnil vykonávanie komerčných služieb na pohrebiskách, hoci ide aj o služby pohrebné, kde pôsobí viacero konkurenčných pohrebníctiev, ktorým tieto služby vykonávať neumožnil. Podnikateľovi Marianum bol tak vytvorený priestor na získavanie prospechu na úkor konkurenčných pohrebných služieb a zároveň malo posudzované konanie dopad na spotrebiteľov, ktorým bola tak odopretá možnosť voľby medzi pohrebníctvami na poskytnutie pohrebných služieb na pohrebisku.  

(32)	Dopady predmetného uznesenia mesta sa prejavili v tom, že podnikateľ Marianum sa autonómne rozhodoval, či a v akom rozsahu umožní vykonávania pohrebných služieb na pohrebiskách konkurenčným pohrebným službám a tak sám nastavoval súťažné parametre na trhu, pričom predmetným uznesením mesta bol nastavený priestor pre takéto správanie Marianum.  

(33)	Ako už bolo vyššie uvedené, Rada úradu sa nestotožňuje s názorom úradu, že uznesenie nebolo vynútiteľné, keďže, hoci samo neobsahovalo sankcie, mesto Bratislava si jeho plnenie mohlo vynútiť iným spôsobom z titulu svojho postavenia ako zriaďovateľa príspevkovej organizácie mesta, čomu zodpovedajú príslušné ekonomické a personálne nástroje na vynútenie jeho plnenia. Skutočnosť, 
že Marianum predmetné uznesenie nerešpektoval, t.j. že čiastočne umožnil vykonanie určitých pohrebných služieb na ním prevádzkovaných pohrebiskách nemožno brať ako poľahčujúcu okolnosť pre účastníka konania, išlo o rozhodnutie podnikateľa Marianum, či bude uznesenie rešpektovať. V prospech účastníka konania  je však skutočnosť, že mesto Bratislava napriek sankčným možnostiam, ktoré malo, tieto nevyužilo a dodržiavanie uznesenia mesta nevynucovalo.

(33)	Z hľadiska veľkosti dotknutého trhu úrad správne vyhodnotil, že išlo len o lokálny trh. Možno teda uzavrieť, že uvedeným konaním účastník konania nespôsobil obmedzenie súťaže závažného charakteru, ktoré by sa prejavilo na trhu významným spôsobom.

(32)	Z hľadiska dĺžky trvania konania posúdil úrad správne možnosť postihnúť účastníka konania za obdobie od 01.05.2004 do vydania rozhodnutia, t.j. 4 roky a 5 mesiacov, v rámci ktorého bolo uznesenie v platnosti. Takisto sa Rada úradu stotožňuje s úradom, že neexistujú žiadne ďalšie okolnosti, ktoré by mali vplyv na výšku pokuty.

(33)	Po zhodnotení všetkých faktorov, najmä na základe skutočnosti, že v tomto prípade nejde o závažné porušenie zákona, úrad uložil pokutu v minimálnej hodnote, na dolnej hranici zákonnej sadzby, s čím sa Rada úradu stotožnila, nakoľko má za to, že uložená pokuta je primeraná spáchanému deliktu a bude mať v tomto prípade dostatočne preventívny a represívny účinok

(34)	V súlade s týmto zdôvodnením Rada úradu rozhodla tak, ako je uvedené vo výrokovej časti rozhodnutia.

Poučenie :

Proti tomuto rozhodnutiu sa podľa § 61 ods. 2 zákona č. 71/1967 Zb. o správnom konaní (správny poriadok) v znení neskorších predpisov nemožno odvolať. Proti tomuto rozhodnutiu možno podať žalobu podľa § 247 Občianskeho súdneho poriadku na Krajský súd v Bratislave do dvoch mesiacov od jeho doručenia.  

                                                                   

                                                                 

                                                                   Danica Paroulková
                                                                       predsedníčka
                                         Rady Protimonopolného úradu Slovenskej republiky

Rozhodnutie sa doručí :

1.	Hlavné mesto Slovenskej republiky Bratislava, Ing. Andrej Ďurkovský, primátor, Primaciálne nám. 1, 814 99 Bratislava
2.	Protimonopolný úrad SR, odbor zneužívania dominantného postavenia