PROTIMONOPOLNÝ ÚRAD SLOVENSKEJ REPUBLIKY

ROZHODNUTIE

Číslo:	2006/DZ/R/2/055	Bratislava, 12. máj 2006 	

Rada Protimonopolného úradu Slovenskej republiky v Bratislave, ako orgán príslušný na konanie podľa § 18 ods. 1 zákona č. 136/2001 Z.z. o ochrane hospodárskej súťaže a o zmene a doplnení zákona Slovenskej národnej rady č. 347/1990 Zb. o organizácii ministerstiev a ostatných ústredných orgánov štátnej správy Slovenskej republiky v znení neskorších predpisov v znení neskorších predpisov, na základe rozkladu podnikateľa Železničná spoločnosť, a.s., Drieňová 24, 820 09 Bratislava (právny nástupca Železničná spoločnosť Cargo Slovakia, a.s., Drieňová 24, 820 09) zastúpená JUDr. Pavlom Hagyarim, advokátska kancelária, Vlčková 8/A, 811 05 Bratislava a rozkladu  podaného podnikateľmi Express-Interfracht Internationale Spedition GmbH, Wohllebengasse 18, Viedeň, Rakúska republika a Express Slovakia „Medzinárodná preprava a.s.“, Kukučínová 32, 831 03 Bratislava, prostredníctvom právneho zástupcu JUDr. Pavla Hagyariho, advokátska kancelária, Vlčková 8/A, 811 05 Bratislava a na základe rozsudku Krajského  súdu v Bratislave, č. 1S 42/05-45 zo dňa 8.12.2005 rozhodla tak, že  podľa § 59 ods. 2 zákona č. 71/1967 Zb. o správnom konaní (správny poriadok) v znení neskorších predpisov
 
                                                                mení

rozhodnutie Protimonopolného úradu Slovenskej republiky, odboru zneužívania dominantného postavenia  č. 2003/DZ/2/1/303 zo dňa 18.12. 2003 takto:

1) 	Železničná spoločnosť, a.s, Drieňová 24, 820 09 Bratislava, IČO: 35 828 226,          (právny nástupca je Železničná spoločnosť Cargo Slovakia a.s., Drieňová 24, 820 09 Bratislava, IČO: 35 914 921), poskytovaním provízie pri poskytovaní služby železničnej nákladnej dopravy hromadných substrátov pre veľkoodberateľov na stredných a dlhých tratiach na území Slovenskej republiky,  

1.	podnikateľovi Express-Interfracht Internationale Spedition GmbH, Wohllebengasse 18, Viedeň a Express Slovakia „Medzinárodná preprava a.s.“ Kukučínová 32, 831 03 Bratislava v období od 1.1.2002 do 31.12.2004 na základe  Dohody o spolupráci  medzi Express, Internationale Spedition Aktiengesellschaft, Wohllebengasse 18, 1040 Viedeň  a Železnicami Slovenskej republiky, Generálne riaditeľstvo, Klemensova 8, 813 61 Bratislava zo dňa 8.3.1999 v znení jej dodatkov, 

2.	podnikateľovi PROXAR SLOVAKIA INTERNATIONALE SPEDITION a.s., Bellová 3, 040 01 Košice

a)	v období od 01.01.2002 do 31.12.2002 na základe Dohody o spolupráci medzi  PROXAR SLOVAKIA INTERNATIONALE SPEDITION a.s., Bystrická cesta 13, 034 01 Ružomberok a Železnicami Slovenskej republiky, Generálne riaditeľstvo, Klemensova 8, 813 61 Bratislava zo dňa 8.03.1999  a
  
b)	v období od 06.05.2002 do 31.12.2002 na základe  Dohody o spolupráci medzi PROXAR SLOVAKIA INTERNATIONALE SPEDITION, a.s, Bystrická cesta 13, 034 01 Ružomberok a Železničnou spoločnosťou, a.s. Ústredie, Klemensova 8, 813 61 Bratislava zo dňa 6.05.2002, 

3.	podnikateľovi NAKURAIL AG, Dorfstrasse 50 (Kuhne&Nagel-Haus), CH-8834 Schindellegi, Švajčiarsko 

a)	v období od 01.01.2002 do 31.12.2002  na základe Kooperačnej zmluvy o spolupráci v nákladnej preprave medzi NAKURAIL AG, Dorfstrasse 50 (Kuhne&Nagel-Haus), CH-8834 Schindellegi, Švajčiarsko a Železnicami Slovenskej republiky, Generálne riaditeľstvo, Klemensova 8, 813 61 Bratislava zo dňa 27.01.1998   a 

b)	v období od 01.01.2003 do 31.12.2004 na základe  Kooperačnej zmluvy o spolupráci v nákladnej preprave medzi NAKURAIL AG, Dorfstrasse 50 (Kuhne&Nagel-Haus), CH-8834 Schindellegi, Švajčiarsko a Železničnou spoločnosťou,a.s., Klemensova 8, 813 61 Bratislava zo dňa 30.11.2002,

znevýhodnila ostatných odberateľov tejto služby  voči podnikateľom uvedeným pod bodmi 1 až 3 tým, že im  províziu neposkytovala a zároveň znevýhodnila podnikateľov uvedených pod bodmi 1 až 3 navzájom, poskytovaním provízie v rozdielnej výške,  čím zneužila svoje dominantné postavenie na relevantnom trhu poskytovania železničnej nákladnej dopravy hromadných substrátov pre veľkoodberateľov na stredných a dlhých tratiach na území Slovenskej republiky uplatňovaním rozdielnych podmienok pri porovnateľnom plnení, v prípade konania pod bodom 2 a bodom 3 písm. a) výroku tohto rozhodnutia podľa § 8 ods. 2 písm. c) zákona č. 136/2001 Z.z. o ochrane hospodárskej súťaže a o zmene a doplnení zákona SNR č. 347/1990 Zb. o organizácii ministerstiev a ostatných ústredných orgánov štátnej správy Slovenskej republiky v znení neskorších predpisov v znení zákona č. 465/2002 Z.z., ktoré je podľa § 8 ods. 6 zákona č. 136/2001 Z.z. o ochrane hospodárskej súťaže a o zmene a doplnení zákona SNR č. 347/1990 Zb. o organizácii ministerstiev a ostatných ústredných orgánov štátnej správy Slovenskej republiky v znení neskorších predpisov v znení zákona č. 465/2002 Z.z. zakázané a v prípade konania pod bodom 1 a bodom 3 písm. b) výroku tohto rozhodnutia podľa § 8 ods. 2 písm. c) zákona č. 136/2001 Z.z. o ochrane hospodárskej súťaže a o zmene a doplnení zákona SNR č. 347/1990 Zb. o organizácii ministerstiev a ostatných ústredných orgánov štátnej správy Slovenskej republiky v znení neskorších predpisov v znení zákona č. 465/2002 Z.z. a podľa § 8 ods. 2 písm. c) zákona č. 136/2001 Z.z. o ochrane hospodárskej súťaže a o zmene a doplnení zákona SNR č. 347/1990 Zb. o organizácii ministerstiev a ostatných ústredných orgánov štátnej správy Slovenskej republiky v znení neskorších predpisov v znení neskorších predpisov, ktoré je podľa § 8 ods. 6 zákona č. 136/2001 Z.z. o ochrane hospodárskej súťaže a o zmene a doplnení zákona SNR č. 347/1990 Zb. o organizácii ministerstiev a ostatných ústredných orgánov štátnej správy Slovenskej republiky v znení neskorších predpisov v znení zákona č. 465/2002 Z.z. ako aj podľa § 8 ods. 6 zákona č. č. 136/2001 Z.z. o ochrane hospodárskej súťaže a o zmene a doplnení zákona SNR č. 347/1990 Zb. o organizácii ministerstiev a ostatných ústredných orgánov štátnej správy Slovenskej republiky v znení neskorších predpisov v znení neskorších predpisov zakázané.

2)	Podľa § 38 ods. 1 zákona č. 136/2001 Z.z. o ochrane hospodárskej súťaže a o zmene a doplnení zákona SNR č. 347/1990 Zb. o organizácii ministerstiev a ostatných ústredných orgánov štátnej správy Slovenskej republiky v znení neskorších predpisov v znení zákona č. 465/2002 Z.z. a podľa § 38 ods. 1  zákona č. 136/2001 Z.z. o ochrane hospodárskej súťaže a o zmene a doplnení zákona SNR č. 347/1990 Zb. o organizácii ministerstiev a ostatných ústredných orgánoch štátnej správy Slovenskej republiky v znení neskorších predpisov v znení neskorších predpisov,  ukladá Železničnej spoločnosti Cargo Slovakia, a.s., Drieňová 24, 820 09 Bratislava, IČO: 35 914 921 (ako  právnemu nástupcovi Železničnej spoločnosti, a.s., Drieňová 24, 820 09 Bratislava, IČO: 35 828 226)  za porušenie § 8 ods. 2 písm. c) v spojení s § 8 ods. 6 zákona  č. 136/2001 Z.z. o ochrane hospodárskej súťaže a o zmene a doplnení zákona SNR č. 347/1990 Zb. o organizácii ministerstiev a ostatných ústredných orgánov štátnej správy Slovenskej republiky v znení zákona č. 465/2002 Z.z. a za porušenie § 8 ods. 2 písm. c) v spojení s § 8 ods. 6 zákona č. 136/2001 Z.z. o ochrane hospodárskej súťaže a o zmene a doplnení zákona SNR č. 347/1990 Zb. o organizácii ministerstiev  a ostatných ústredných orgánov štátnej správy Slovenskej republiky v znení neskorších predpisov v znení neskorších predpisov pokutu vo výške 37 000 000,- Sk (slovom tridsaťsedem miliónov slovenských korún), ktorú je povinná uhradiť do 15 dní od nadobudnutia právoplatnosti tohto rozhodnutia Protimonopolnému úradu Slovenskej republiky na účet číslo 7000060793, 8180 ŠP, vedený v Štátnej pokladnici, KS 1118, VS 182.

Odôvodnenie:

I. Rozhodnutie Protimonopolného úradu SR, odboru zneužívania dominantného postavenia č.2003/DZ/2/1/303 zo dňa 18.12.2003 (prvostupňové rozhodnutie).

Protimonopolný úrad Slovenskej republiky, odbor zneužívania dominantného postavenia (ďalej len „úrad“) vydal dňa 18.12.2003 rozhodnutie č. 2003/DZ/2/1/303, ktorým rozhodol nasledovne:
1.	podľa § 22 ods. 1 písm. c) zákona č. 136/2001 Z. z. o ochrane hospodárskej súťaže a o zmene a doplnení zákona Slovenskej národnej rady č. 347/1990 Zb. o organizácii ministerstiev a ostatných ústredných orgánov štátnej správy Slovenskej republiky v znení neskorších predpisov v znení zákona č. 465/2002 Z. z. v spojení s § 11 ods. 1 písm. e) zákona č. 188/1994 Z. z. o ochrane hospodárskej súťaže v znení neskorších predpisov tak, že konanie Železničnej spoločnosti a.s., Klemensova 8, 813 61 Bratislava na relevantnom trhu so službami v železničnej doprave na stredných a dlhých tratiach pre komoditu uhlie, a to na území Slovenskej republiky a na relevantnom trhu so službami v železničnej doprave na stredných a dlhých tratiach pre komoditu železná ruda, a to na území Slovenskej republiky, spočívajúce v poskytovaní „provízie“ za prepravu tovaru po železnici v rokoch 1999 až 2003 podľa Dohody o spolupráci uzavretej dňa 08.03.1999 so spoločnosťou EXPRESS-Interfracht Internationale Spedition GmbH, Wohllebengasse 18, 1040 Viedeň a jej dcérskou spoločnosťou Express Slovakia „Medzinárodná preprava a.s.“, Kukučínova 32, 813 03 Bratislava, ktorým boli všetci ostatní podnikatelia, pôsobiaci na relevantnom trhu so službami zasielateľských spoločností pri preprave tovaru v Slovenskej republike znevýhodňovaní, a to v súťaži na relevantnom trhu so službami zasielateľských spoločností pri preprave tovaru v Slovenskej republike, je zneužitím dominantného postavenia podľa § 7 ods. 5 písm. c) zákona č. 188/1994 Z. z. o ochrane hospodárskej súťaže v znení neskorších predpisov,

2.	podľa § 22 ods. 1 písm. c) zákona č. 136/2001 Z. z. o ochrane hospodárskej súťaže a o zmene a doplnení zákona Slovenskej národnej rady č. 347/1990 Zb. o organizácii ministerstiev a ostatných ústredných orgánov štátnej správy Slovenskej republiky v znení neskorších predpisov v znení zákona č. 465/2002 Z. z. v spojení s § 11 ods. 1 písm. e) zákona č. 188/1994 Z. z. o ochrane hospodárskej súťaže v znení neskorších predpisov tak, že konanie Železničnej spoločnosti a.s., Klemensova 8, 813 61 Bratislava na relevantnom trhu so službami v železničnej doprave na stredných a dlhých tratiach pre komoditu uhlie, a to na území Slovenskej republiky a na relevantnom trhu so službami v železničnej doprave na stredných a dlhých tratiach pre komoditu železná ruda, a to na území Slovenskej republiky, spočívajúce v poskytovaní „provízie“ za prepravu tovaru po železnici v rokoch 1999 až 2002 podľa Dohody o spolupráci uzavretej dňa 08.03.1999 so spoločnosťou  Proxar Slovakia Internationale Spedition a. s., Bellova 3, 040 01 Košice, ktorým boli všetci ostatní podnikatelia pôsobiaci na relevantnom trhu so službami zasielateľských spoločností pri preprave tovaru v Slovenskej republike, ktorým nebola poskytnutá „provízia“ resp. bola poskytnutá „provízia“ v nižšej percentuálnej výške, znevýhodňovaní v súťaži na relevantnom trhu so službami zasielateľských spoločností pri preprave tovaru v Slovenskej republike, je zneužitím dominantného postavenia podľa § 7 ods. 5 písm. c) zákona č. 188/1994 Z. z. o ochrane hospodárskej súťaže v znení neskorších predpisov,

3.	podľa § 22 ods. 1 písm. c) zákona č. 136/2001 Z. z. o ochrane hospodárskej súťaže a o zmene a doplnení zákona Slovenskej národnej rady č. 347/1990 Zb. o organizácii ministerstiev a ostatných ústredných orgánov štátnej správy Slovenskej republiky v znení neskorších predpisov v znení zákona č. 465/2002 Z. z. v spojení s § 11 ods. 1 písm. e) zákona č. 188/1994 Z. z. o ochrane hospodárskej súťaže v znení neskorších predpisov tak, že konanie Železničnej spoločnosti a.s., Klemensova 8, 813 61 Bratislava na relevantnom trhu so službami v železničnej doprave na stredných a dlhých tratiach pre komoditu uhlie, a to na území Slovenskej republiky a na relevantnom trhu so službami v železničnej doprave na stredných a dlhých tratiach pre komoditu železná ruda, a to na území Slovenskej republiky, spočívajúce v poskytovaní „provízie“ za prepravu tovaru po železnici v rokoch 1998 až 2002 podľa Kooperačnej dohody o spolupráci v nákladnej preprave uzavretej dňa 27.01.1998 so spoločnosťou  NAKURAIL AG, Dorfstrasse 50 (Kuhne&Nagel - Haus) CH-8834 Schindellegi, Švajčiarsko, ktorým boli všetci ostatní podnikatelia pôsobiaci na relevantnom trhu so službami zasielateľských spoločností pri preprave tovaru v Slovenskej republike, ktorým nebola poskytnutá „provízia“ resp. bola poskytnutá „provízia“ v nižšej percentuálnej výške, znevýhodňovaní v súťaži na relevantnom trhu so službami zasielateľských spoločností pri preprave tovaru v Slovenskej republike, je zneužitím dominantného postavenia podľa § 7 ods. 5 písm. c) zákona č. 188/1994 Z. z. o ochrane hospodárskej súťaže v znení neskorších predpisov,

4.	podľa § 22 ods. 1 písm. c) zákona č. 136/2001 Z. z. o ochrane hospodárskej súťaže a o zmene a doplnení zákona Slovenskej národnej rady č. 347/1990 Zb. o organizácii ministerstiev a ostatných ústredných orgánov štátnej správy Slovenskej republiky v znení neskorších predpisov v znení zákona č. 465/2002 Z. z. v spojení s § 11 ods. 1 písm. f) zákona č. 188/1994 Z. z. o ochrane hospodárskej súťaže v znení neskorších predpisov tak, že ukladá podnikateľovi Železničná spoločnosť a.s., Klemensova 8, 813 61 Bratislava povinnosť zdržať sa konania uvedeného v bode 1 tohto rozhodnutia a odstrániť protiprávny stav do 30 dní odo dňa nadobudnutia právoplatnosti tohto rozhodnutia,

5.	podľa § 22 ods. 1 písm. c) zákona č. 136/2001 Z. z. o ochrane hospodárskej súťaže a o zmene a doplnení zákona Slovenskej národnej rady č. 347/1990 Zb. o organizácii ministerstiev a ostatných ústredných orgánov štátnej správy Slovenskej republiky v znení neskorších predpisov v znení zákona č. 465/2002 Z. z. v spojení s § 11 ods. 1 písm. j) zákona č. 188/1994 Z. z. o ochrane hospodárskej súťaže v znení neskorších predpisov tak, že za porušenie ustanovenia § 7 ods. 4 zákona č. 188/1994 Z. z. o ochrane hospodárskej súťaže v znení neskorších predpisov, ukladá podnikateľovi Železničná spoločnosť a.s., Klemensova 8, 813 61 Bratislava peňažnú pokutu vo výške 80 000 000,- Sk, slovom osemdesiat miliónov slovenských korún, ktorú je povinný uhradiť v lehote 15 dní odo dňa nadobudnutia právoplatnosti tohto rozhodnutia Protimonopolnému úradu Slovenskej republiky na účet 19 – 8624002/0720 KS 1118 VS 200321303 vedený v Národnej banke Slovenska,

6.	podľa § 22 ods. 1 písm. c) v spojení s § 8 zákona č. 136/2001 Z. z. o ochrane hospodárskej súťaže a o zmene a doplnení zákona Slovenskej národnej rady č. 347/1990 Zb. o organizácii ministerstiev a ostatných ústredných orgánov štátnej správy Slovenskej republiky v znení neskorších predpisov v znení zákona č. 465/2002 Z. z. tak, že konanie Železničnej spoločnosti a.s., Klemensova 8, 813 61 Bratislava na relevantnom trhu so službami v železničnej doprave na stredných a dlhých tratiach pre komoditu uhlie, a to na území Slovenskej republiky a na relevantnom trhu so službami v železničnej doprave na stredných a dlhých tratiach pre komoditu železná ruda, a to na území Slovenskej republiky, spočívajúce v poskytovaní „provízie“ za prepravu tovaru po železnici v roku 2002 a 2003 Dohody o spolupráci uzavretej dňa 06.05.2002 so spoločnosťou Proxar Slovakia Internationale Spedition a. s., Bellova 3, 040 01 Košice, ktorým boli všetci ostatní podnikatelia pôsobiaci na relevantnom trhu so službami zasielateľských spoločností pri preprave tovaru v Slovenskej republike, ktorým nebola poskytnutá „provízia“ resp. bola poskytnutá „provízia“ v nižšej percentuálnej výške, znevýhodňovaní v súťaži na relevantnom trhu so službami zasielateľských spoločností pri preprave tovaru v Slovenskej republike, je zneužitím dominantného postavenia podľa § 8 ods. 2 písm. c) zákona č. 136/2001 Z. z. o ochrane hospodárskej súťaže a o zmene a doplnení zákona Slovenskej národnej rady č. 347/1990 Zb. o organizácii ministerstiev a ostatných ústredných orgánov štátnej správy Slovenskej republiky v znení neskorších predpisov v znení zákona č. 465/2002 Z. z.,

7.	podľa § 22 ods. 1 písm. c) v spojení s § 8 zákona č. 136/2001 Z. z. o ochrane hospodárskej súťaže a o zmene a doplnení zákona Slovenskej národnej rady č. 347/1990 Zb. o organizácii ministerstiev a ostatných ústredných orgánov štátnej správy Slovenskej republiky v znení neskorších predpisov v znení zákona č. 465/2002 Z. z. tak, že konanie Železničnej spoločnosti a.s., Klemensova 8, 813 61 Bratislava na relevantnom trhu so službami v železničnej doprave na stredných a dlhých tratiach pre komoditu uhlie, a to na území Slovenskej republiky a na relevantnom trhu so službami v železničnej doprave na stredných a dlhých tratiach pre komoditu železná ruda, a to na území Slovenskej republiky, spočívajúce v poskytovaní „provízie“ za prepravu tovaru po železnici v rokoch 2002 a 2003 Kooperačnej dohody o spolupráci v nákladnej preprave uzavretej dňa 30.11.2002 so spoločnosťou  NAKURAIL AG, Dorfstrasse 50 (Kuhne&Nagel - Haus) CH-8834 Schindellegi, Švajčiarsko, ktorým boli všetci ostatní podnikatelia pôsobiaci na relevantnom trhu so službami zasielateľských spoločností pri preprave tovaru v Slovenskej republike, ktorým nebola poskytnutá „provízia“ resp. bola poskytnutá „provízia“ v nižšej percentuálnej výške, znevýhodňovaní v súťaži na relevantnom trhu so službami zasielateľských spoločností pri preprave tovaru v Slovenskej republike, je zneužitím dominantného postavenia podľa § 8 ods. 2 písm. c) zákona č. 136/2001 Z. z. o ochrane hospodárskej súťaže a o zmene a doplnení zákona Slovenskej národnej rady č. 347/1990 Zb. o organizácii ministerstiev a ostatných ústredných orgánov štátnej správy Slovenskej republiky v znení neskorších predpisov v znení zákona č. 465/2002 Z. z.,

8.	na  základe  ustanovenia  § 22 ods. 1 písm. b) zákona č. 136/2001 Z. z. o ochrane hospodárskej súťaže a o zmene a doplnení zákona Slovenskej národnej rady č. 347/1990 Zb. o organizácii ministerstiev a ostatných ústredných orgánov štátnej správy Slovenskej republiky v znení neskorších predpisov v znení zákona č. 465/2002 Z. z. tak, že ukladá podnikateľovi Železničná spoločnosť a.s., Klemensova 8, 813 61 Bratislava povinnosť zdržať sa konania uvedeného v bode 6 a 7 tohto rozhodnutia a odstrániť protiprávny stav do 30 dní odo dňa nadobudnutia právoplatnosti tohto rozhodnutia,

9.	na základe ustanovenia § 38 ods. 1 zákona č. 136/2001 Z. z. o ochrane hospodárskej súťaže a o zmene a doplnení zákona Slovenskej národnej rady č. 347/1990 Zb. o organizácii ministerstiev a ostatných ústredných orgánov štátnej správy Slovenskej republiky v znení neskorších predpisov v znení zákona č. 465/2002 Z. z. tak, že za porušenie ustanovenia § 8 ods. 6 zákona č. 136/2001 Z. z. o ochrane hospodárskej súťaže a o zmene a doplnení zákona Slovenskej národnej rady č. 347/1990 Zb. o organizácii ministerstiev a ostatných ústredných orgánov štátnej správy Slovenskej republiky v znení neskorších predpisov v znení zákona č. 465/2002 Z. z., ukladá podnikateľovi Železničná spoločnosť a.s., Klemensova 8, 813 61 Bratislava peňažnú pokutu vo výške 10 000 000,- Sk, slovom desať miliónov slovenských korún, ktorú je povinný uhradiť v lehote 15 dní odo dňa nadobudnutia právoplatnosti tohto rozhodnutia Protimonopolnému úradu Slovenskej republiky na účet 19 – 8624002/0720 KS 1118 VS 200321303 vedený v Národnej banke Slovenska.

II.  Rozklady podané proti prvostupňovému rozhodnutiu.

Proti prvostupňovému rozhodnutiu podal v zákonom stanovenej lehote rozklad  právny zástupca JUDr. Pavel Hagyari, advokátska kancelária, Vlčková 8/A, 811 05 Bratislava za účastníkov konania Express Slovakia „Medzinárodná preprava a.s.“, so sídlom Kukučínova 32, 831 03 Bratislava a Express-Interfracht Internationale Spedition GmbH, so sídlom Wohllebengasse 18, 1040 Viedeň, Rakúska republika listom zo dňa 07.01.2004, doručeným na Protimonopolný úrad SR  dňa 07.01.2004, doplneným listom zo dňa 23.01.2004, v ktorom detailne odôvodnil dôvody pre podanie rozkladu, doručeným na Protimonopolný úrad SR dňa 23.01.2004.
Rozklad podal v zákonom stanovenej lehote aj vtedajší  právny zástupca JUDr. Anton Novák, advokát, Podtatranského 1, 811 05 Bratislava, za účastníka konania Železničná spoločnosť, a.s., Klemensova 8, 813 61 Bratislava (od 01.07.2004 Drieňová 24, 820 09 Bratislava), listom zo dňa 22.01.2004 doručeným na Protimonopolný úrad SR dňa 26.01.2004. 

II. a) Námietky uvedené v rozkladoch proti prvostupňovému rozhodnutiu.
Právny zástupca  JUDr. Hagyari uviedol v rozklade zo dňa 07.01.2004, že spoločnosti Express a Express Slovakia trvajú na svojich písomných podaniach urobených v konaní, pričom považujú rozhodnutie úradu za predčasné a nesprávne.
V liste zo dňa 23.01.2004 JUDr. Hagyari uviedol nasledovné.
1.  Cit.: „O predčasnosti rozhodnutia svedčí najmä tá skutočnosť, že spoločnosti PROXAR SLOVAKIA INTERNATIONALE SPEDITION, a.s. a NAKURAIL AG boli pribraté ako účastníci do predmetného správneho konania až na základe podnetu spoločnosti Express Slovakia. Menované spoločnosti boli pribraté do predmetného správneho konania ako účastníci až listom Úradu zo dňa 21.11.2003, pričom listom zo dňa 25.11.2003 sa mali ako účastníci správneho konania vyjadriť k výzve pred vydaním rozhodnutia. Minimálne spoločnosti NAKURAIL AG bolo znemožnené účinne hájiť svoje práva a právom chránené záujmy, nakoľko Úrad cca. 3 týždne po pribratí menovanej spoločnosti do správneho konania vydal rozhodnutie vo veci samej. Vec Úradom posudzovaná je veľmi zložitá (Úradu trvalo 4 mesiace na vydanie rozhodnutia), v dôsledku čoho bolo objektívne nemožné, aby spoločnosť NAKURAIL AG v tak krátkom čase mohla nahliadnuť do spisu za účelom zistenia skutkového stavu a vyjadrenia sa k predbežným výsledkom šetrenia, príp. ustanoviť za seba právneho zástupcu.“
Za predčasné posúdil vydanie rozhodnutia právny zástupca aj z toho dôvodu, že riaditeľ odboru zneužívania dominantného postavenia nepočkal na stanovisko odboru legislatívno-právneho a európskej integrácie.
2.   Právny zástupca JUDr. Hagyari v liste zo dňa 23.01.2004 uviedol cit.: „Úrad vo svojom rozhodnutí pochybil v tom smere, že nesprávnym obchodným menom označil jedného z účastníkov správneho konania. ... Žiadna spoločnosť s obchodným menom „EXPRESS GmbH“ nie je účastníkom predmetného správneho konania a žiadnu spoločnosť s obchodným menom „EXPRESS GmbH“ nezastupujem.
3.   Ďalej uvádza cit.: „Úrad bol pri svojom rozhodovaní silne ovplyvnený historickými tradíciami železničnej dopravy v Slovenskej republike, nakoľko skúmal len štandardne dopravované komodity po železnici, čo však nekorešponduje s Úradom vymedzeným relevantným trhom so službami zasielateľských spoločností pri preprave tovaru v Slovenskej republike. Podnikatelia v oblasti zasielateľstva používajú pri svojej činnosti rôzne druhy dopravy a prepravujú rôzne druhy komodít, tzn. že prepravujú nielen štandardne dopravované komodity po železnici. Úrad taktiež neodôvodnil prečo skúmal len štandardne dopravované komodity po železnici. Tá skutočnosť, že určité druhy komodít sú štandardne dopravované po železnici je z dôvodu dlhodobých tradícií a silného postavenia železníc. V súčasnej dobe však trh inklinuje k používaniu aj iných druhov dopravy, aj v rámci Úradom stanovených štandardných komodít, čím postupne železničná doprava stráca svoje postavenie a nahrádzajú ju iné druhy dopravy.“

4. „Prvé dva Úradom vymedzené relevantné trhy nie sú správne vymedzené, nakoľko sú poňaté značne reštriktívnym spôsobom nezodpovedajúcim vymedzeniam obsiahnutým v ustanovení § 3 ods. 3, 4, 5, a 6 Zákona a nezodpovedajú ani už Úradom v predchádzajúcom správnom konaní vymedzeným relevantným trhom. Protimonopolný úrad Slovenskej republiky, odbor dohôd obmedzujúcich súťaž pri posudzovaní tej istej Dohody o spolupráci vymedzil relevantné trhy ako trh poskytovania zasielateľských služieb v oblasti prepravy tovaru a trh poskytovania služieb prepravy tovaru. Dovoľujem si zdôrazniť, že práve možné zvýhodnenie spoločnosti Express Slovakia a Express GmbH oproti iným subjektom pôsobiacim na relevantnom trhu so zasielateľskou činnosťou bolo posudzované a rozhodované v predchádzajúcom správnom konaní na odbore dohôd obmedzujúcich súťaž, pričom nebolo v ňom stanovené za protizákonné ustanovenie dohody o provízii, ani nebolo v ňom stanovené, že by predmetné ustanovenie dohody mohlo zvýhodniť menované spoločnosti na relevantnom trhu so zasielateľskou činnosťou. Touto otázkou sa Úrad vo svojom rozhodnutí nevysporiadal, pričom odôvodnil svoje vymedzenie relevantného trhu len tým, že sú vymedzené v súlade so zákonom a na svojich záveroch trvá.

5.   Podľa názoru právneho zástupcu JUDr. Hagyariho nie je možné vymedziť relevantný trh  poskytovania zasielateľských služieb v oblasti prepravy tovaru iba pre územie Slovenskej republiky a iba na jeden druh prepravy, cit.: „...pretože zasielateľské služby v oblasti prepravy tovaru sa poskytujú komplexne (nakládka, prekládka, vykládka, preprava rôznymi druhmi dopravných prostriedkov) a prebiehajú kontinuálne (z krajiny do krajiny, z rôznych druhov prepravy na rôzne druhy prepráv), ktoré sú do určitej miery zastupiteľné. Spoločnosť Express Slovakia a Express GmbH trvajú na stanovisku, že podmienky sú homogénne nielen na území Slovenskej republiky. Úrad nevzal pri svojom rozhodovaní do úvahy aj schopnosti zabezpečiť a zrealizovať prepravy tovaru v exporte ako aj zabezpečiť a zrealizovať tranzit tovaru cez územie Slovenskej republiky. ...Najdôležitejšími faktormi pri výbere dopravy zákazníkom sú podľa názoru spoločnosti Express Slovakia a Express GmbH dodacie lehoty, cena a poskytovaný servis služieb zasielateľa.

	Významnú úlohu pri výbere druhu dopravy zohrávajú faktory, resp. bariéry, ktoré majú vplyv na to, že železničná preprava je zastupiteľná a v mnohých prípadoch úplne nahraditeľná inými druhmi prepravy. Medzi tieto bariéry patrí: 
-	rozsah železničnej siete je obmedzený, 
-	obmedzená napojiteľnosť na železničnú vlečku (napojenie je zabezpečené iba vo veľkých podnikoch),
-	dlhé dodacie lehoty ,
-	kvalita prepravy (veľký počet reklamácií – poškodený tovar vplyvom posunu v zriaďovacích staniciach, úbytok tovaru – krádeže a pod.), 
-	zložitosť pri manipulácii (nakládka, prekládka, vykládka). “

Z uvedených dôvodov je zastupiteľnosť železničnej prepravy na stredne dlhé vzdialenosti možná  cestnou dopravou, vodnou dopravou a produktovodom...“
6.    V liste sa ďalej uvádza cit.: „Preprava rudy podľa krajiny pôvodu môže byť zastupiteľná vodnou dopravou. Podľa našich vedomostí sa pre VSŽ Košice v rokoch 1980 –1990 ročne prepravovalo asi 2 mil. ton dunajskou vodnou cestou cez prístavy Komárno a Bratislava. Podľa dostupných informácií od spoločnosti U.S. Steel Košice, podiel cestnej dopravy na výrobkoch  (kovy) vzrástol na 25 %. V roku 2002 činil 15,7 %, pričom v roku 1999 dosahoval len 11 %. Obdobné trendy prevládajú aj u komodít stavebniny (Považská cementáreň, Holcim Rohožník). U položky uhlie došlo v tomto roku prvýkrát k preprave cestnou dopravou. Jedná sa o uhlie z Poľska pre cementáreň Turňa nad Bodrou (doprava VHS Trans).

	Podľa informácií získaných od spoločnosti Slovnaft, pri preprave chémie tvorí podiel menovanej spoločnosti v železničnej preprave 38 % a takmer celý dovoz surovín je realizovaný produktovodom spoločnosťou Transpetrol. U produkcie je cestnou dopravou realizovaných 28 %, produktovodmi 14 % a vodnou dopravou 8 %. Spoločnosť Slovnaft vlastní aj nákladné automobily, ktoré využíva pri preprave tovaru. Spoločnosť Duslo Šaľa realizuje 48 % železničnou dopravou, 26 % cestnou dopravou a 17 % kombinovanou dopravou (železničnou a vodnou). Menovaná spoločnosť má vlastný prístav, cez ktorý realizuje vodnú prepravu produkcie do Nemecka a Rakúska. Čo sa týka stavebnín, podľa informácií získaných od Cementární Ladce, tvorí podiel cestnej prepravy 41 %. Pričom ročne narastá o 3 až 5 %. Podiel cestnej prepravy Železiarní Podbrezová činí 22 %. Nie je teda pravdou, že u tzv. kľúčových zákazníkov nemožno z kapacitných, technologických a ekonomických dôvodov predpokladať zásadnú zmenu zo železničnej dopravy na dopravu cestnú a že doprava inými dopravnými spôsobmi na stredné a dlhé vzdialenosti nie je v prípade prepravy železnej rudy a uhlia štandardná.“
7.	Ďalej  uvádza, že cit. „v Slovenskej republike je prebytok kamiónov, pričom od mája 2004 sa stane Slovenská republika členským štátom EÚ. V dôsledku týchto skutočností možno očakávať zvýšený podiel cestnej dopravy, pretože odpadnú kolóny na hraniciach a kamiónová preprava zlacnie.“
8.     „...Železničnú prepravu tovaru možno do určitej miery (úplne/čiastočne) nahradiť inými druhmi prepráv (aj u štandardne dopravovaných komodít po železnici). Hoci je v súčasnej dobe obtiažne úplne nahradiť železničnú prepravu rudy a uhlia inými druhmi prepravy z dôvodu značných investícií do cestného parku, avšak niektorí klienti spoločnosti Express Slovakia už majú rozpracované štúdie na výstavbu rámp pre nákladnú dopravu na prepravu uhlia. Z toho vyplýva, že trh postupne inklinuje k používaniu aj iných druhov dopravy.“
9. 	„Dohoda o spolupráci obsahuje ustanovenie § 4 pod názvom Provízia. Tá je však len jednou z mnohých druhov zliav, ktoré poskytuje Železničná spoločnosť pre všetky subjekty podnikajúce v oblasti zasielateľstva. Dohoda o spolupráci je štandardnou zmluvou, ktorá vychádza zo základných princípov spolupráce medzi národnou asociáciou špeditérov združených v Medzinárodnej federácii špeditérskych organizácií FIATA a železnicami združených v Medzinárodnej asociácii železníc zakotvených v Kódexe UIC (železničná spoločnosť je členom UIC) a je v súlade s právom EÚ. Kódex UIC je prístupný a aplikovateľný pre všetkých zasielateľov...všetky zasielateľské spoločnosti, ktoré podnikajú na trhu zasielateľských služieb v oblasti prepravy tovaru majú rovnaké možnosti a podmienky...na predmetnom relevantnom trhu  zasielateľských služieb v oblasti prepravy tovaru platí pre všetkých zasielateľských podnikateľov rovnaký princíp, teda princíp egality, pričom všetci zasielatelia majú rovnaké možnosti získať od Železničnej spoločnosti množstevné zľavy.“

10.	„S ohľadom na tú skutočnosť, že spoločnosti Express Slovakia a Express GmbH operujú v štruktúre holdingu, dokážu poskytnúť svojim obchodným partnerom prepravno – obstarávateľské služby aj v zahraničí. Ceny pre takéto prepravy sú poskytované komplexne pre celú prepravnú trasu, tak aby bol dosiahnutý zisk. Takáto komplexná forma poskytovania prepravných služieb umožňuje spoločnostiam Express Slovakia a Express GmbH znižovať celkové náklady, a zároveň aj náklady svojich obchodných partnerov, čo zabezpečuje z ich strany dlhodobú spokojnosť ako aj ďalšie využívanie služieb poskytované spoločnosťami Express Slovakia a Express GmbH. Mnohé obchodné kontakty majú charakter kombinovaných prepráv po železnici, ktoré následne pokračujú po vode, mori, príp. po ceste. Aj u takýchto prepráv je výhodou, ak ich komplexne organizuje jedna zasielateľská spoločnosť, a to vo vzťahu k jej nákladom na celkovú prepravu. Podiel prepráv, u ktorých realizujú spoločnosti Express Slovakia a Express GmbH aj zahraničné úseky je väčšinový.“	

11.	„Zmluvné strany uzavreli Dohodu o spolupráci z toho dôvodu, že trh už v dobe podpisu dohody začal inklinovať k postupnému využívaniu aj iných druhov dopravy, čím postupne železničná doprava začala strácať svoje postavenie. O tom svedčí aj celkový prepravovaný objem železnej rudy a uhlia po železnici, ktorý klesá. Práve z tohto dôvodu sa spoločnosti Express GmbH a Express Slovakia zaviazali zabezpečiť klientov a tovar k preprave po železnici. Pokiaľ by spoločnosti Express GmbH a Express Slovakia nezabezpečili klientov a tovar k preprave po železnici, nemali by nárok na zľavu vyjadrenú v Dohode o spolupráci a tovar by sa prepravoval inými druhmi prepravy alebo by sa prepravoval nie cez územie Slovenskej republiky, v dôsledku čoho by sa ešte značnejším spôsobom znížili obraty a objemy Železničnej spoločnosti. Tým, že spoločnosti Express GmbH a Express Slovakia zabezpečujú klientov a tovar k preprave po železnici, zvyšujú obrat Železničnej spoločnosti a objem prepravovaného tovaru po železnici, v dôsledku čoho dostávajú množstevnú zľavu vyjadrenú v Dohode o spolupráci, čo považujú spoločnosti Express Slovakia a Express GmbH za úplne štandardné obchodné podmienky...ustanovenie Dohody o spolupráci o provízii zahŕňa množstevnú zľavu poskytnutú Železničnou spoločnosťou, ktorá spadá pod systém zliav poskytovaných zo strany Železničnej spoločnosti (ide o mimoriadnu zľavu získanú na základe rokovania).....každý subjekt podnikajúci v rovnakom predmete činnosti má možnosť uzavrieť rovnakú zmluvu so Železničnou spoločnosťou, pokiaľ je schopný zabezpečiť tak relevantných klientov a tovar k preprave po železnici, aby Železničná spoločnosť mala záujem na uzavretí takej alebo obdobnej zmluvy......O možnosti uzavrieť  takúto zmluvu nesporne museli vedieť všetci zasielatelia, pretože Kódex UIC je verejne prístupný všetkým.“

12.	„O tom, že sa jedná o zľavu nesporne svedčí ten fakt, že Železničná spoločnosť nikdy spoločnostiam Express Slovakia a Express GmbH nevyplatila žiadnu „províziu“, ale vždy bola zľava kompenzovaná vo forme započítania dohodou zmluvných strán.....samotná Dohoda o spolupráci vychádza zo vzorovej zmluvy zakotvenej v Kódexe UIC.“

13.	„Čo sa týka Úradom deklarovaného dopadu na relevantný trh.....Nemožno komparovať  celkový objem  prepravovaného tovaru  po železnici za rok 1999 v pomere deviatich mesiacov roku 2003.....Najvýznamnejším faktorom na nižší percentuálny podiel prepravovaného tovaru po železnici a zmeny podielov jednotlivých zasielateľských spoločností v železničnej preprave má nielen slovenská, ale celosvetová recesia ekonomiky a priemyslu.....Úrad mal pred vydaním rozhodnutia zhodnotiť  zásadné zmeny (politické i ekonomické), ktorými prešiel slovenský priemysel od roku 1998, pričom aj tieto zmeny mali zásadný vplyv na percentuálne postavenie zasielateľov v Slovenskej republike (vstup zahraničného investora do VSŽ Košice, ktorý si vybral najvýhodnejšieho zasielateľa).....Dosiahnutie vyššieho podielu Express Group na trhu zasielateľstva je dané postavením spoločností Express Slovakia a Express GmbH v rámci celoeurópskeho „špedičného holdingu a.s. Express Interfracht Wien“, kapitálovým prepojením na rakúske štátne železnice, sieťou dcérskych spoločností, kvalitou poskytovaných služieb, ako aj odborným manažmentom  spoločnosti....Spoločnosti Express Slovakia a Express GmbH dokážu poskytnúť komplexný logistický servis vo všetkých odvetviach dopravy.“ V ďalšom právny zástupca detailne poukazuje na dôvody významného postavenia týchto spoločností v oblasti poskytovania zasielateľských služieb.

14.	Právny zástupca uvádza, že účastníci konania, ktorých zastupuje, trvajú na pôvodnom návrhu, aby si Rada úradu vyžiadala z odboru legislatívno -právneho a európskej integrácie posúdenie, resp. analýzu Dohody o spolupráci.

15.	V liste ďalej uvádza cit.: „Z predbežných záverov Úradu je možné súhlasiť len s tým názorom, že Železničná spoločnosť má na dotknutom relevantnom trhu dominantné postavenie...“

16.	„Dohoda o spolupráci je inominátnym a zmiešaným typom zmluvy, ktorý je potrebné posudzovať z obsahového hľadiska. Podľa ustanovenia § 35 ods. 2 Občianskeho zákonníka sa právne úkony vyjadrené slovami vykladajú nielen podľa ich jazykového vyjadrenia, ale najmä tiež podľa vôle toho, kto právny úkon urobil, ak táto vôľa nie je v rozpore s jazykovým prejavom...“

Nakoniec navrhol právny zástupca JUDr. Hagyari rozkladom napadnuté rozhodnutie zrušiť a vec vrátiť na nové prejednanie a rozhodnutie. 
Právny zástupca železničnej spoločnosti, a.s. JUDr. Anton Novák v rozklade zo dňa 22.01. 2004 uviedol  nasledovné:
1.	„Z odôvodnenia rozhodnutia je zrejmé, že Úrad skutočný stav veci nezistil presne a úplne, pretože dôkazy, ktoré mal k dispozícii nevyhodnotil dostatočne dôsledne tak, ako to predpokladajú ustanovenia Správneho poriadku. Svedčia o tom nasledovné skutočnosti:
a)	 Úrad sa uspokojil s konštatovaním, že § 4 Provízia Zmluvy o spolupráci, uzavretej medzi ŽS a Express, Internationale Spedition AG a teda ani analogické ustanovenia ostatných vyššie uvedených zmlúv, nemajú oporu v žiadnom z ustanovení Smernice pre dohodovanie podmienok prepravy tovaru, vydanej Železnicami SR (ďalej len „Smernica“). Vychádzal pritom len povrchne z termínu „provízia“. Z dôslednejšieho vyhodnotenia ustanovení § 3 a § 4  predmetnej zmluvy v ich vzájomnej súvislosti, najmä z formulácie § 4 ods. 1 („...províziu podľa § 3“, pričom § 3 má titul „Ceny železnice“), je zrejmé, že „províziou“ je nepochybne ďalší druh ceny, resp. cenového zvýhodnenia, či zľavy. Samotný termín „provízia“ bol v zmluve (ako aj ostatných vyššie uvedených zmluvách) použitý pravdepodobne v dôsledku terminologicky nepresného prekladu pôvodnej štandardnej vzorovej zmluvy v nemeckom jazyku, vychádzajúcej zo základných princípov spolupráce medzi národnou asociáciou špeditérov združených v medzinárodnej federácii špeditérskych organizácií FIATA a železnicami združených  v Medzinárodnej asociácii železníc zakotvených v kódexe UIC (Železničná spoločnosť je členom UIC).Tieto štandardné vzorové zmluvy sú všeobecne prístupné všetkým členom UIC. Náležitosti dohody o cene sú upravené v Smernici, ktorú mal úrad pri svojom rozhodovaní k dispozícii. Z uvedenej Smernice (čl. 4 Ceny) mohol Úrad zistiť, že vo výnimočných prípadoch môže príslušný funkcionár doporučiť stanovenie výnimočnej ceny prostredníctvom Obchodnej rady ŽSR, ktorá je v zmysle jej štatútu poradným orgánom generálneho riaditeľa ŽSR (teraz ŽS). Dohodnutie výnimočnej ceny teda bolo v kompetencii generálneho riaditeľa a plne v súlade so smernicou, podľa ktorej boli dohodované ceny so všetkými zasielateľmi. Skutočnosť, že viacero podnikateľov na relevantnom trhu so službami zasielateľských spoločností pri preprave tovaru uzavrelo zmluvy s rovnakým, alebo podobným obsahom je zrejmým dôkazom, že o možnosti uzavrieť takéto zmluvy, t.j. zmluvy obsahujúce dohody o výnimočných cenách, vedeli a túto možnosť aj využili. Nikdy nebolo obvyklé, aby bola Smernica zverejňovaná vo verejne prístupných informačných médiách (napr. Prepravnom a tarifnom vestníku), v ktorých ŽS (resp. jej právny predchodca) obvykle informovala prepravcov o spôsobe uplatňovania svojej obchodnej politiky. Smernica okrem toho obsahuje aj tabuľky, ktoré jasne definujú zľavy poskytované ŽS zasielateľským podnikateľom zo základných taríf – sadzobníkov pri splnení určitých podmienok, resp. kritérií, pričom z tabuliek vyplýva, že nie sú určené výhradne len pre určitého zasielateľa, ale naopak, z uvedených podmienok jednoznačne vyplýva, že všetci podnikatelia v oblasti zasielateľstva majú rovnaké možnosti získať množstevné zľavy od ŽS. Vyššie uvedená argumentácia úradu sa teda nezakladá na skutočnosti.
b) 	V bode 1 výrokovej časti Rozhodnutia je uvedené, že poskytnutím „provízie“ za prepravu podľa Dohody o spolupráci uzavretej so spoločnosťou EXPRESS-Interfracht Internationale Spediton GmbH, boli „všetci ostatní“ podnikatelia pôsobiaci na relevantnom trhu znevýhodňovaní, de facto teda aj podnikatelia, ktorí sú ďalšími účastníkmi tohto konania. Rovnaká formulácia teda, že poskytnutím „provízie“ boli „všetci ostatní podnikatelia ... ktorým nebola poskytnutá, resp. bola poskytnutá „provízia“ v nižšej percentuálnej výške, znevýhodňovaní...“ je paradoxne použitá aj v bode 2,3,6,7 výrokovej časti Rozhodnutia. Z uvedeného paradoxne vyplýva, že aj keď by možnosť uzavrieť zmluvy s rovnakým obsahom (t.j. s ustanovením o „provízii“, pričom len percentuálna výška „provízie“ by bola rozdielna) využilo akékoľvek množstvo podnikateľov podľa názoru Úradu by vždy išlo o zneužitie dominantného postavenia zo strany ŽS. Nie je totiž zrejmé, od akého počtu zmlúv, obsahujúcich dohodu o „provízii“ uzavretých medzi ŽS a podnikateľmi na relevantnom trhu so zasielateľskými službami, by takéto konanie nebolo považované za zneužívanie dominantného postavenia.		
III. Rozhodnutie Rady úradu č. 2004/DZ/R/2/182 zo dňa 1.10.2004.
Rada Protimonopolného úradu SR (ďalej len „Rada úradu“) v konaní o rozklade preskúmala prvostupňové rozhodnutie a konanie, ktoré mu predchádzalo a vydala rozhodnutie č. 2004/DZ/R/2/182 zo dňa 1. októbra 2004, ktorým prvostupňové rozhodnutie zmenila nasledovne :
	1) 	Železničná spoločnosť, a.s. Drieňová 24, 820 09 Bratislava, IČO: 35 828 226, poskytovaním provízie pri poskytovaní služby železničnej nákladnej dopravy hromadných substrátov pre veľkoodberateľov na stredných a dlhých tratiach na území Slovenskej republiky,  

1.	podnikateľovi Express-Interfracht Internationale Spedition GmbH, Wohllebengasse 18, Viedeň a Express Slovakia „Medzinárodná preprava a.s.“ Kukučínová 32, 831 03 Bratislava od 1.1.2002 na základe  Dohody o spolupráci  medzi Express, Internationale Spedition Aktiengesellschaft, Wohllebengasse 18, 1040 Viedeň  a Železnicami Slovenskej republiky, Generálne riaditeľstvo, Klemensova 8, 813 61 Bratislava zo dňa 8.3.1999 v znení jej dodatkov,
2.	podnikateľovi PROXAR SLOVAKIA INTERNATIONALE SPEDITION a.s., Bellová 3, 040 01 Košice

a)	v období od 01.01.2002 do 31.12.2002 na základe Dohody o spolupráci medzi  PROXAR SLOVAKIA INTERNATIONALE SPEDITION a.s., Bystrická cesta 13, 034 01 Ružomberok a Železnicami Slovenskej republiky, Generálne riaditeľstvo, Klemensova 8, 813 61 Bratislava zo dňa 8.03.1999  a
  
b)	v období od 06.05.2002 do 31.12.2002 na základe  Dohody o spolupráci medzi PROXAR SLOVAKIA INTERNATIONALE SPEDITION, a.s, Bystrická cesta 13, 034 01 Ružomberok a Železničnou spoločnosťou, a.s. Ústredie, Klemensova 8, 813 61 Bratislava zo dňa 6.05.2002, 

3.	podnikateľovi NAKURAIL AG, Dorfstrasse 50 (Kuhne&Nagel-Haus), CH-8834 Schindellegi, Švajčiarsko 

a)	v období od 01.01.2002 do 31.12.2002  na základe Kooperačnej zmluvy o spolupráci v nákladnej preprave medzi NAKURAIL AG, Dorfstrasse 50 (Kuhne&Nagel-Haus), CH-8834 Schindellegi, Švajčiarsko a Železnicami Slovenskej republiky, Generálne riaditeľstvo, Klemensova 8, 813 61 Bratislava zo dňa 27.01.1998   a 

b)	od 01.01.2003 na základe  Kooperačnej zmluvy o spolupráci v nákladnej preprave medzi NAKURAIL AG, Dorfstrasse 50 (Kuhne&Nagel-Haus), CH-8834 Schindellegi, Švajčiarsko a Železničnou spoločnosťou,a.s., Klemensova 8, 813 61 Bratislava zo dňa 30.11.2002,

znevýhodnila ostatných odberateľov tejto služby  voči podnikateľom uvedeným pod bodmi 1 až 3 tým, že im  províziu neposkytovala a zároveň znevýhodnila podnikateľov uvedených pod bodmi 1 až 3 navzájom, poskytovaním provízie v rozdielnej výške,  čím zneužila svoje dominantné postavenie na relevantnom trhu poskytovania železničnej nákladnej dopravy hromadných substrátov pre veľkoodberateľov na stredných a dlhých tratiach na území Slovenskej republiky uplatňovaním rozdielnych podmienok pri porovnateľnom plnení, v prípade konania pod bodom 2 a bodom 3 písm. a) výroku tohto rozhodnutia podľa § 8 ods. 2 písm. c) zákona č. 136/2001 Z.z. o ochrane hospodárskej súťaže a o zmene a doplnení zákona SNR č. 347/1990 Zb. o organizácii ministerstiev a ostatných ústredných orgánov štátnej správy Slovenskej republiky v znení neskorších predpisov v znení zákona č. 465/2002 Z.z., ktoré je podľa § 8 ods. 6 zákona č. 136/2001 Z.z. o ochrane hospodárskej súťaže a o zmene a doplnení zákona SNR č. 347/1990 Zb. o organizácii ministerstiev a ostatných ústredných orgánov štátnej správy Slovenskej republiky v znení neskorších predpisov v znení zákona č. 465/2002 Z.z. zakázané a v prípade konania pod bodom 1 a bodom 3 písm. b) výroku tohto rozhodnutia podľa § 8 ods. 2 písm. c) zákona č. 136/2001 Z.z. o ochrane hospodárskej súťaže a o zmene a doplnení zákona SNR č. 347/1990 Zb. o organizácii ministerstiev a ostatných ústredných orgánov štátnej správy Slovenskej republiky v znení neskorších predpisov v znení zákona č. 465/2002 Z.z. a podľa § 8 ods. 2 písm. c) zákona č. 136/2001 Z.z. o ochrane hospodárskej súťaže a o zmene a doplnení zákona SNR č. 347/1990 Zb. o organizácii ministerstiev a ostatných ústredných orgánov štátnej správy Slovenskej republiky v znení neskorších predpisov v znení neskorších predpisov, ktoré je podľa § 8 ods. 6 zákona č. 136/2001 Z.z. o ochrane hospodárskej súťaže a o zmene a doplnení zákona SNR č. 347/1990 Zb. o organizácii ministerstiev a ostatných ústredných orgánov štátnej správy Slovenskej republiky v znení neskorších predpisov v znení zákona č. 465/2002 Z.z. ako aj podľa § 8 ods. 6 zákona č. č. 136/2001 Z.z. o ochrane hospodárskej súťaže a o zmene a doplnení zákona SNR č. 347/1990 Zb. o organizácii ministerstiev a ostatných ústredných orgánov štátnej správy Slovenskej republiky v znení neskorších predpisov v znení neskorších predpisov zakázané.

2)	Na základe § 22 ods. 1 písm. b) zákona  č. 136/2001 Z.z. o ochrane hospodárskej súťaže a o zmene a doplnení zákona č. 347/1990 Zb. o organizácii ministerstiev a ostatných ústredných orgánov štátnej správy Slovenskej republiky v znení neskorších predpisov v znení neskorších predpisov, ukladá podnikateľovi Železničná spoločnosť, a.s., Drieňová 24,  820 09  Bratislava, IČO: 35 828 226, povinnosť zdržať sa protiprávneho konania uvedeného pod bodom 1 a bodom 3 písm. b) výroku tohto rozhodnutia.

3)	Podľa § 38 ods. 1 zákona č. 136/2001 Z.z. o ochrane hospodárskej súťaže a o zmene a doplnení zákona SNR č. 347/1990 Zb. o organizácii ministerstiev a ostatných ústredných orgánov štátnej správy Slovenskej republiky v znení neskorších predpisov v znení zákona č. 465/2002 Z.z. a podľa § 38 ods. 1  zákona č. 136/2001 Z.z. o ochrane hospodárskej súťaže a o zmene a doplnení zákona SNR č. 347/1990 Zb. o organizácii ministerstiev a ostatných ústredných orgánoch štátnej správy Slovenskej republiky v znení neskorších predpisov v znení neskorších predpisov,  ukladá Železničnej spoločnosti, a.s., Drieňová 24, 820 09 Bratislava, IČO: 35 828 226,  za porušenie § 8 ods. 2 písm. c) v spojení s § 8 ods. 6 zákona  č. 136/2001 Z.z. o ochrane hospodárskej súťaže a o zmene a doplnení zákona SNR č. 347/1990 Zb. o organizácii ministerstiev a ostatných ústredných orgánov štátnej správy Slovenskej republiky v znení zákona č. 465/2002 Z.z. a za porušenie § 8 ods.2 písm. c) v spojení s § 8 ods.6 zákona č. 136//2001 Z.z. o ochrane hospodárskej súťaže a o zmene a doplnení zákona SNR č. 347/1990 Zb. o organizácii ministerstiev  a ostatných ústredných orgánov štátnej správy Slovenskej republiky v znení neskorších predpisov v znení neskorších predpisov pokutu vo výške 37 000 000,- Sk (slovom tridsaťsedem miliónov slovenských korún), ktorú je povinná uhradiť do 15 dní od nadobudnutia právoplatnosti tohto rozhodnutia Protimonopolnému úradu Slovenskej republiky na účet číslo 7000060793, 8180 ŠP, vedený v Štátnej pokladnici, KS 1118, VS 182.
 
IV. Rozsudok Krajského súdu v Bratislave.
	Proti rozhodnutiu Rady úradu č. 2004/DZ/R/2/182 podala Železničná spoločnosť, a.s. prostredníctvom svojho právneho zástupcu žalobu o preskúmanie jeho zákonnosti na Krajský súd v Bratislave.
	Krajský súd v Bratislave (ďalej len „súd“) na základe podanej žaloby vydal rozsudok č. 1S 42/05-45, zo dňa 8.12.2005, ktorý nadobudol právoplatnosť dňa 23.12.2005, ktorým rozhodol, že rozhodnutie Rady úradu č. 2004/DZ/R/2/182 zo dňa 1. 10.2004 podľa § 250j ods. 2 písm. d), e) Občianského súdneho poriadku zrušuje a vec vracia na ďalšie konanie.
	V odôvodnení rozsudku súd uviedol nasledovné:
	 Súd v prvom rade konštatoval, že napadnuté rozhodnutie je nepreskúmateľné a v rozpore so zákonom, nakoľko v konaní bola zistená taká vada, ktorá mohla mať vplyv na zákonnosť žalobou napadnutého rozhodnutia a rozhodnutia prvostupňového správneho orgánu, konkrétne súd uviedol:
1.	„Spis žalovaného správneho orgánu nie je úplný, pretože v ňom chýbajú doručenky. Zo spisu žalovaného správneho orgánu preto nie je možné zistiť, kedy bolo žalobcovi, resp. jeho právnemu predchodcovi doručené prvostupňové rozhodnutie. Žalovaný nepredložil súdu úplný, žurnalizovaný a originálny spisový materiál v danej veci, vrátane originálu dokladov o doručení rozhodnutí tak, ako bol poučený vo výzve súdu.“
2.	 „Žalovaný nerozhodol o rozklade JUDr. Antona Nováka, advokáta, ako bývalého právneho zástupcu žalobcu. Zo samotného napadnutého rozhodnutia žalovaného vyplýva, že žalovaný preskúmal prvostupňové rozhodnutie len na základe rozkladu podaného spoločnosťami Express Slovakia „Medzinárodná preprava, a.s.“ a Express-Interfracht Internationale Spedition GmbH, teda nie aj na základe rozkladu právneho predchodcu žalobcu“.
3.	„Zo spisu žalovaného správneho orgánu nie je možné zistiť, kedy bolo žalobcovi, resp. jeho právnemu  predchodcovi doručené prvostupňové rozhodnutie. Preto súdu nezostáva iná možnosť ako skonštatovať, že žalovaný nesprávne aplikoval právnu úpravu náhradného doručovania  podľa Správneho poriadku, keď podmienkou pre aplikáciu tohto právneho inštitútu  je, aby sa adresát  v mieste doručenia zdržoval. Táto podmienka nebola naplnená, čo spôsobuje nezákonnosť postupu žalovaného pri aplikácii  inštitútu náhradného doručovania. Keďže táto podmienka nebola naplnená, nemohli nastať účinky doručenia rozhodnutia prvostupňového správneho orgánu právnemu predchodcovi žalobcu dňom 29.12.2003. Účinky doručenia napadnutého rozhodnutia nastali u žalobcu až jeho osobným prevzatím JUDr. Novákom. JUDr. Anton Novák, bývalý právny zástupca právneho predchodcu žalobcu sa podľa jeho tvrdenia v čase doručovania rozhodnutia správneho orgánu nezdržoval v mieste podnikania, keďže bol v tej dobe na dovolenke, a preto žalovaný nebol oprávnený aplikovať tzv. fikciu doručenia v zmysle § 24 ods. 2 Správneho poriadku. JUDr. Anton Novák naviac nepoveril žiadnu osobu preberaním zásielok. Tým, že sa žalovaný vo svojom rozhodnutí  nevysporiadal so všetkými námietkami bývalého právneho zástupcu právneho predchodcu žalobcu bol žalobca ukrátený na svojich právach a bola mu odoprená možnosť riadne sa brániť.“
4.	„Žalovaný sa pri vydaní napadnutého rozhodnutia vôbec nevysporiadal s dôkazmi  predloženými mu v priebehu správneho konania spoločnosťou Express Slovakia „Medzinárodná preprava, a.s.“, a to so Stanoviskom k dopadom na relevantný trh vypracovanom Ústavom súdneho inžinierstva Žilinskej univerzity v Žiline, ktoré sa diametrálne odlišuje od záverov žalovaného správneho orgánu. Súd sa stotožnil so závermi ÚSI ŽU v tom smere, že postavenie spoločností Express Slovakia „Medzinárodná preprava a.s.“ a Express-Interfracht Internationale Spedition GmbH na trhu je dané ich postavením v rámci európskeho špedičného holdingu. Týmto ich postavením sú menované subjekty schopné poskytnúť prepravno-obstarávateľské služby v širšom geografickom priestore. Komodity sa často prepravujú kombinovane, pričom aj u takýchto prepráv je výhodou, ak ich komplexne zabezpečuje jedna zasielateľská spoločnosť, a to vo vzťahu k jej nákladom na celkovú prepravu. Takáto komplexná forma poskytovania prepravných služieb umožňuje Express Group znižovať celkové náklady, a zároveň aj náklady svojich obchodných partnerov, čo zabezpečuje aj ďalšie využívanie služieb poskytované Express Group. Práve od ekonomickej sily zasielateľa sa odvíja možnosť získať kvantitatívne zľavy poskytované právnym predchodcom žalobcu. Trh železničnej prepravy v dobe podpisu dohody postupne strácal svoje postavenie, pretože začalo markantnejšie dochádzať  k čoraz častejšiemu využívaniu iných druhov dopravy, čím postupne železničná doprava a teda aj právny predchodca  žalobcu začal strácať svoje postavenie. Účelom dohody o spolupráci teda nebolo zvýhodniť účastníkov tejto dohody (špeditérov) oproti ostatným súťažiteľom, ale len zvýšiť, resp. udržať prepravné objemy žalobcu. O tom svedčí aj Zápis z rokovania zo dňa 02.03.1999 medzi štatutárnymi zástupcami ŽSR, Express Slovakia „Medzinárodná preprava s.r.o.“ a Express-Interfracht InternationaleSpedition GmbH. Rovnako podľa stanoviska CIT Dohoda o spolupráci kopíruje bežné trhové zvyklosti a je v súlade s rámcovými podmienkami prepravného práva.“
5.	„Žalovaný sa pri vydaní napadnutého rozhodnutia nevysporiadal ani so stanoviskom prof. JUDr. Mamojku, CSc. k interpretácii pojmu provízia. Tento v dohodách o spolupráci použitý termín zahŕňa odplatu vo všeobecnom slova zmysle a to odplatu za plnenie povinností v zmysle Dohody o spolupráci.“
6.	„Žalobca pri svojej podnikateľskej činnosti vstupuje so svojimi partnermi do obchodno-právnych vzťahov, ktoré sú ovládané princípom zmluvnej voľnosti, ktorá dáva žalobcovi široký priestor pre dojednávanie obsahu zmlúv tak, aby boli pre žalobcu výhodné. Z toho dôvodu je nemožné, aby žalobca poskytnutím „provízie“ za prepravu dohôd o spolupráci znevýhodnil ostatných odberateľov tejto služby tým, že im províziu neposkytoval a zároveň znevýhodnil zmluvné strany dohôd o spolupráci navzájom poskytovaním provízie v rozdielnej výške. Právny predchodca žalobcu nezneužil svoje dominantné postavenie na relevantnom trhu poskytovania železničnej nákladnej dopravy hromadných substrátov pre veľkoodberateľov  na stredných a dlhých tratiach na území Slovenskej republiky uplatňovaním rozdielnych podmienok pri porovnateľnom plnení. V opačnom prípade by nastala situácia, že aj keď by možnosť uzavrieť zmluvy s rovnakým obsahom (t.j. s ustanovením o „provízii, pričom len percentuálna výška „provízie“ by bola rozdielna) využilo akékoľvek množstvo podnikateľov, išlo by vždy o zneužitie dominantného postavenia. Z rozhodnutia žalovaného naviac nie je vôbec zrejmé, od akého počtu zmlúv, obsahujúcich dohodu o „provízii“ uzavretých medzi žalobcom a podnikateľmi na relevantnom  trhu so zasielateľskými službami, by takéto konanie nebolo považované za zneužívanie dominantného postavenia.
V. Námietky účastníka konania vo vyjadrení k výzve pred vydaním rozhodnutia.
	Vo vyjadrení k výzve pred vydaním rozhodnutia zo dňa 16.03.2006 účastník konania Železničná spoločnosť Cargo Slovakia, a.s. prostredníctvom svojho právneho zástupcu JUDr. Hagyariho doplnil nasledovné námietky :
1.	“...ak žiadny právny predpis platný a účinný v Slovenskej republike neupravuje situáciu prechodu deliktuálnej zodpovednosti pri zániku právnickej osoby, nie je Rada úradu kompetentná viesť správne konanie proti Železničnej spoločnosti Cargo, ani v danej veci rozhodnúť o nejakom postihu Železničnej spoločnosti Cargo za konanie zaniknutej Železničnej spoločnosti, a.s. ...Rada úradu ako ústredný orgán štátnej správy je povinná postupovať a rozhodovať len v intenciách článku čl. 2 ods. 2 Ústavy Slovenskej republiky, podľa  ktorého „Štátne orgány môžu konať iba na základe ústavy, v jej medziach a v rozsahu a spôsobom, ktorý ustanoví zákon.“ “
2. 	„Pokiaľ  by mala byť Železničná spoločnosť Cargo prešetrovaná za prípadné protiprávne konanie zaniknutej Železničnej spoločnosti, a.s. mala by byť prešetrovaná aj Železničná spoločnosť Slovensko, a.s...“ Tento názor odôvodňuje Železničná spoločnosť Cargo  tým, že v zmysle výpisov z obchodného  registra oboch subjektov sú obe novovytvorené spoločnosti právnymi nástupcami  a zároveň preberajú všetky práva a záväzky zaniknutej Železničnej spoločnosti, a.s. ku dňu 01.01.2005... Ekonomické nástupníctvo je v posudzovanom prípade právne nevýznamné a nepodstatné.“
3.	 „Železničná spoločnosť Cargo  ďalej namieta, že Rada úradu nerešpektovala v súlade s ustanovením § 250j ods. 6 zákona č. 99/1963 Zb. Občiansky súdny poriadok v znení neskorších predpisov právne názory vyjadrené v rozsudku Krajského súdu Bratislava, sp.zn. 1S 42/2005 zo dňa 08.12.2005. Krajský súd  Bratislava totiž stanovil na strane 11 uvedeného rozsudku, že „... je nemožné, aby žalobca poskytnutím „provízie“ za prepravu podľa dohôd o spolupráci znevýhodnil ostatných odberateľov tejto služby tým, že im províziu neposkytoval a zároveň znevýhodnil zmluvné strany dohôd o spolupráci  navzájom poskytovaním provízie v rozdielnej výške. Právny predchodca žalobcu nezneužil svoje dominantné postavenie...“
4. 	„Vo všeobecnosti nie je totiž objektívne možné uplatniť úplne totožné podmienky  pre všetkých súťažiteľov, keď každý zasielateľ  má vlastných od ostatných rozdielnych klientov, rovnako každý zasielateľ  prepravuje rôzny druh tovaru prostredníctvom dopravcu na rôznych (nie totožných) reláciach. Rada úradu nevzala do úvahy ani tú skutočnosť, že trh je ovplyvnený viacerými faktormi, medzi ktoré patrí aj napr. vyjednávacia sila zmluvného partnera dopravcu. Právny predchodca Železničnej spoločnosti Cargo Úradu ako aj Rade úradu zdokladoval dôvody, pre ktoré boli uzavreté posudzované dohody o spolupráci  so štyrmi zasielateľmi, tzn., že právny predchodca Železničnej spoločnosti Cargo nedojednal posudzované dohody o spolupráci bez objektívneho zdôvodnenia, v dôsledku čoho nemožno považovať toto konanie za zneužívanie dominantného postavenia.“
5. 	„Železničná spoločnosť Cargo nespochybňuje to, že jej právny predchodca uzatváral zmluvné vzťahy so svojimi zákazníkmi na obdobie jedného roka, avšak posudzované Dohody o spolupráci boli výsledkom individuálnych rokovaní s relevantnými obchodnými partnermi za účelom zvyšovania dopravných obratov dopravcu. Listy Ing. Kužmu uvedené vo výzve na vyjadrenie sa pred vydaním rozhodnutia sú len všeobecnou formuláciou, pričom Ing. Kužma nehovorí konkrétne o Dohode o spolupráci. Pokiaľ by menovaný mal na mysli vo svojich vyjadreniach posudzované Dohody o spolupráci, nebola by podaná žaloba proti Rade úradu ...Rovnako v liste MDPT SR nie je žiadna zmienka o posudzovanej  Dohode o spolupráci.
6. 	„Každý subjekt podnikajúci v rovnakom predmete činnosti mal možnosť uzavrieť rovnakú zmluvu s právnym predchodcom Železničnej spoločnosti Cargo, pokiaľ bol schopný zabezpečiť  tak relevantných klientov a tovar k preprave po železnici, aby bol záujem  na uzavretí takej alebo obdobnej zmluvy zo strany dopravcu. O možnosti uzavrieť takú zmluvu nesporne vedeli viacerí zasielatelia.“
7. 	Na základe uvedených skutočností účastník konania navrhuje správne konanie zastaviť.
	Rada úradu opätovne vec prerokovala v intenciách rozsudku súdu, zohľadniac všetky námietky predložené počas celého konania a dospela k nasledovným zisteniam a záverom.
VI. Aplikácia právnych predpisov.
Úrad v prvostupňovom rozhodnutí uviedol, že predmetné dohody a zmluvy uzavreté pred  účinnosťou zákona č. 136/2001 Z.z. o ochrane hospodárskej súťaže a o zmene a doplnení zákona Slovenskej národnej rady č. 347/1990 Zb. o organizácii ministerstiev a ostatných ústredných orgánov štátnej správy Slovenskej republiky v znení neskorších predpisov v znení zákona č. 465/2002 Z.z. (ďalej len zákon  č. 136/2001 Z.z.) posudzoval z hmotnoprávneho hľadiska podľa zákona č. 188/1994 Z.z. o ochrane hospodárskej súťaže v znení neskorších predpisov (ďalej len „zákon č. 188/1994 Z.z.). Dohody a zmluvy uzavreté po účinnosti zákona č. 136/2001 Z.z. úrad posudzoval  podľa tohto  zákona.
	Z procesnoprávneho hľadiska postupoval úrad podľa zákona č. 136/2001 Z.z.
Podľa § 44 ods. 1 zákona č. 136/2001 Z.z. sa právne vzťahy vzniknuté pred dňom nadobudnutia účinnosti tohto zákona posudzujú podľa doterajších predpisov.
 Podľa § 44 ods. 2 zákona č. 136/2001 Z.z. konania na úrade začaté pred dňom nadobudnutia účinnosti tohto zákona sa dokončia podľa doterajších predpisov.
Dňa 1. mája 2004 vstúpil do účinnosti zákon č. 204/2004 Z.z., ktorým sa mení a dopĺňa zákon č. 136/2001 Z.z. o ochrane hospodárskej súťaže a o zmene a doplnení zákona Slovenskej národnej rady č. 347/1990 Zb. o organizácii ministerstiev a ostatných ústredných orgánov štátnej správy Slovenskej republiky v znení neskorších predpisov v znení zákona č. 465/2002 Z.z. a o zmene a doplnení niektorých zákonov (ďalej len „zákon č. 204/2004 Z.z.“).
	Podľa § 44a ods. 1 zákona č. 204/2004 Z.z.  právne vzťahy vzniknuté pred dňom nadobudnutia platnosti zmluvy o pristúpení Slovenskej republiky k Európskej únii sa spravujú ustanoveniami tohto zákona; vznik týchto právnych vzťahov sa posudzuje podľa doterajších predpisov.
Podľa § 44a ods. 2 zákona č. 204/2004 Z.z. konania na úrade začaté pred dňom nadobudnutia účinnosti tohto zákona sa dokončia podľa ustanovení tohto zákona, ak nie je v tomto zákone ustanovené inak.
V súvislosti so zdôvodnením aplikácie právnych predpisov je potrebné uviesť, že úrad v prvostupňovom rozhodnutí pochybil tým, že vo výroku č.1, výroku č.2 a výroku č.3 posudzoval uzavretie a plnenie dohôd a zmlúv Železničnou spoločnosťou, a.s. aj za obdobie, kedy Železničná spoločnosť, a.s. ešte neexistovala. Rada úradu dospela k záveru, že Železničnej spoločnosti, a.s. nemožno pričítať nepriaznivé následky za konanie, ktorého sa nedopustila, teda nemožno jej pričítať následky za uzatvorenie a plnenie zmlúv a dohôd iným subjektom, v tomto prípade podnikateľom  Železnice Slovenskej republiky, keďže porušovateľ Železnice Slovenskej republiky existujú a môžu niesť zodpovednosť za svoje protiprávne konanie. 
Rada úradu zistila, že v procese transformácie  organizácie Železnice Slovenskej republiky sa vytvorili dva samostatné právne subjekty, a to Železnice Slovenskej republiky a Železničná spoločnosť, a.s. Z výpisu z obchodného registra Okresného súdu Bratislava I zo dňa 01.07.2004, Rada úradu zistila, že Železničná spoločnosť, a.s. bola založená zakladateľskou listinou zo dňa 06.12.2001 a rozhodnutím zakladateľa urobeným do notárskej zápisnice Nz 785/2001 zo dňa 06.12.2001 v súlade so zákonom č. 259/2001 Z.z. a zákonom č. 513/1991 Zb. v znení neskorších predpisov (Obchodný zákonník) a vznikla dňom zápisu do obchodného registra dňa 01.01.2002.
Konania a činnosti právneho predchodcu účastníka konania Železničnej spoločnosti, a.s. môžu byť z pohľadu porušovania protisúťažných ustanovení v tomto prípade posudzované iba  odo dňa jej vzniku, t.j. od  01.01.2002, kedy bol v účinnosti zákon č. 136/2001 Z.z. Aplikácia zákona č. 188/1994 Z.z. preto nie je vo vzťahu k posudzovanému konaniu možná.
Úrad postupoval správne,  keď z  procesnoprávneho hľadiska aplikoval zákon č. 136/2001 Z.z. Vzhľadom  na ustanovenie § 44a ods. 2 zákona č. 204/2004 Z.z. Rada úradu aplikuje v druhostupňovom konaní  z procesnoprávneho hľadiska zákon č. 136/2001 Z.z. v znení  zákona č. 204/2004 Z.z.
Pokiaľ ide o aplikáciu hmotnoprávnych ustanovení, Rada úradu konštatuje, že na konanie podnikateľa  je vždy potrebné aplikovať zákon účinný v čase,  kedy ku konaniu došlo. Rada úradu tiež konštatuje, že zmeny právnej úpravy, ku ktorým došlo počas protiprávneho konania nepriniesli vecné zmeny v oblasti zneužívania dominantného postavenia.
VII. Účastník konania.

Úrad určil ako účastníkov konania v súlade so zákonom č. 136/2001 Z.z. podnikateľov Železničná spoločnosť, a.s. Klemensova 8, 813 61 Bratislava (od 01.07.2004 so sídlom Drieňová 24, 820 09 Bratislava), Express – Interfracht Internationale Spedition GmbH, so sídlom Wohllebengasse 18, 1040 Viedeň, Rakúska republika (právny predchodca-Express, Internationale Spedition Aktiengesellschaft, so sídlom Wohllebengasse 18, 1040 Viedeň, Rakúska republika) (ďalej len „Express“), Express Slovakia „Medzinárodná preprava a.s.“, so sídlom Kukučínova 32, 831 03 Bratislava (ďalej len „Express Slovakia“), PROXAR SLOVAKIA, INTERNATIONALE SPEDITION, a.s., Bellova 3, 040 01 Košice (ďalej len „Proxar“), NAKURAIL AG, Dorfstrasse 50 (Kuhne&Nagel-Haus), GH- 8834, Schindellegi,  Švajčiarsko (ďalej len „NAKURAIL AG“).
Podľa § 25 ods. 3 písm. b) zákona č. 136/2001 Z.z. v znení zákona č.  204/2004 Z.z. účastníkom konania v prípade zneužívania dominantného postavenia je podnikateľ, ktorého činnosť alebo konanie je možným zneužívaním dominantného postavenia.
Na základe tohto ustanovenia bolo účastníkom konania Express, Express Slovakia, Proxar a NAKURAIL AG písomne oznámené, že odo dňa 01.05.2004 strácajú postavenie účastníka konania. Procesné úkony,  ktoré títo účastníci konania vykonali pred 01.05.2004 zostávajú zachované a Rada úradu na ne v tomto konaní prihliada. Na základe uvedeného Rada úradu preskúmala prvostupňové rozhodnutie aj na základe rozkladu podaného podnikateľmi Express a Express Slovakia prostredníctvom ich právneho zástupcu JUDr. Hagyariho.
Odo dňa nadobudnutia účinnosti zákona č. 204/2004 Z.z., t.j. od 01.05.2004 bola účastníkom konania iba Železničná spoločnosť, a.s. 
S účinnosťou k 01.01.2005 došlo, na základe uznesenia vlády SR č. 622 zo dňa 7. júla 2004, k zániku Železničnej spoločnosti, a.s. zrušením bez likvidácie, rozdelením spoločnosti na dve novozaložené nástupnícke obchodné spoločnosti - Železničnú spoločnosť Slovensko,a.s., Žabotová 14, 813 13 Bratislava, IČO: 35 914 939 vykonávajúcu činnosti súvisiace s osobnou prepravou a Železničnú spoločnosť Cargo Slovakia, a.s., Drieňová 24, 820 09 Bratislava (ďalej len „Železničná spoločnosť Cargo Slovakia, a.s.“), vykonávajúcu činnosti súvisiace s nákladnou dopravou. 

Železničná spoločnosť Cargo Slovakia, a.s. je v oblasti poskytovania služieb železničnej nákladnej dopravy ekonomickým nástupcom zaniknutej Železničnej spoločnosti, a.s., keďže prebrala materiálne aj ľudské zdroje v  rámci železničnej nákladnej dopravy od Železničnej spoločnosti, a.s. a pokračuje v  tejto oblasti  v rovnakých ekonomických aktivitách ako vykonávala Železničná spoločnosť, a.s.

	O otázke prevodu právnej zodpovednosti na iného podnikateľa už Rada úradu rozhodovala v rozhodnutí č. 2005/65/R/1/093 zo dňa 9.septembra 2005, rovnako, ako je tomu v tomto konaní, vo vzťahu k Železničnej spoločnosti Cargo Slovakia, a.s.

	 Účelom zákona je chrániť a podporovať hospodársku súťaž, ktorá podporuje ekonomickú efektívnosť.  Rôzne formy obmedzenia súťaže, ktoré sú podľa zákona zakázaným konaním, majú vždy dopad nielen na konkrétne subjekty pôsobiace na trhu a na spotrebiteľov, ale aj na fungovanie trhu ako takého. Predmetom posudzovania v súťažnom práve sú preto práve ekonomické aktivity subjektov ovplyvňujúce štruktúru a fungovanie trhu. 
Vo všeobecnosti sa pri posudzovaní zodpovednosti za protiprávne konanie vychádza zo základného právneho princípu, že protiprávne konanie možno pripísať a sankciu možno uložiť len tomu subjektu, ktorý sa protiprávneho konania dopustil, pričom je v priebehu konania potrebné dodržať všetky záruky spravodlivého procesu tak, aby ten, voči komu sa konanie vedie, mohol účinne uplatňovať právo na obhajobu. 
	Zákon o ochrane hospodárskej súťaže ani iný právny predpis priamo neupravuje situáciu  prechodu deliktuálnej zodpovednosti pri zániku právnickej osoby. Preto je podľa názoru Rady úradu potrebné použiť výklad a to tak, aby bol naplnený účel a zmysel správneho konania, pričom treba vychádzať z účelu zákona o ochrane hospodárskej súťaže, ktorým je ochrana hospodárskej súťaže na trhu výrobkov, výkonov, prác a služieb pred jej obmedzovaním, ako aj vytváranie podmienok pre jej ďalší rozvoj s cieľom podporiť hospodársky rozvoj v prospech spotrebiteľov. Je potrebné zdôrazniť, že primárnym objektom právnej ochrany nie je individuálny záujem jednotlivých súťažiteľov, ale verejný záujem na ochrane súťaže a jej funkcií, ktoré vo vzťahu k trhu a jeho fungovaniu plní. Výrazom verejnoprávneho aspektu ochrany je koncepcia objektívneho princípu zodpovednosti, t.j., zodpovednosti za následok bez ohľadu na zavinenie. 
Vychádzajúc z vyššie uvedených princípov a zmyslu právnej úpravy ochrany hospodárskej súťaže, je podľa názoru Rady úradu v prípadoch, kedy existuje nástupnícka spoločnosť, ktorá od zaniknutej spoločnosti nadobudla hmotné a osobné zložky podnikania a pokračuje v ekonomických aktivitách zaniknutej spoločnosti je   možné prisúdiť takémuto nástupcovi zodpovednosť za protiprávne konanie jeho právneho predchodcu a uložiť mu sankciu. Tomuto záveru nasvedčuje aj skutočnosť, že v prípade protiprávneho konania predchodcu na nástupnícku spoločnosť nepochybne prechádza i prospech z dovtedajšej činnosti tohto súťažiteľa, teda i prospech z prípadného protiprávneho konania, t.j. zneužitia dominantného postavenia, čím môže nástupnícka spoločnosť pri vstupe na trh získať nenáležité zvýhodnenie oproti ostatným konkurentom. V tejto súvislosti Rada úradu zdôrazňuje, že z tohto hľadiska nie je ani tak podstatné nástupníctvo v právnom slova zmysle, ale vstup do ekonomických aktivít podnikateľa, t.j. nástupníctvo v ekonomickom slova zmysle. Takýto výklad zodpovedá cieľom ochrany hospodárskej súťaže tak, aby konanie, ktoré negatívne ovplyvnilo fungovanie trhu a malo byť potrestané, neostalo bez sankcie len z dôvodu organizačných či štrukturálnych zmien na strane podnikateľov.  Opačný postup by znamenal, že organizačné a štrukturálne zmeny by mohli byť spôsobom, ako sa zbaviť zodpovednosti za porušenie zákona. Nemožno predpokladať, že právna úprava mala takýto úmysel a preto je potrebné túto situáciu riešiť pomocou výkladu práva. 
Uvedené teoretické závery sú plne v súlade s dlhoročnou rozhodovacou praxou Európskej komisie, Súdu prvej inštancie a Európskeho súdneho dvora (napr. rozhodnutie ESD vo veci Cooperatieve Vereniging „Suiker unie“ UA (SU) and others v Commision z 16. decembra 1975, spojené prípady 40-48, 50, 54-56, 111,113 a 114-73, rozhodnutie súdneho dvora vo veci Compagnie Royale Asturienne des Mines SA and Rheizink GmbH v Commision z 28. marca 1984, spojené prípady 29/83 a 30/83, rozhodnutie Súdneho dvora vo veci Anic Partecipazioni SpA z 8 júla 1999, C-4992 P, rozhodnutie Súdneho dvora vo veci Aalborg Portland A/S z 7. januára 2004, spojené prípady C-204/00 P, C-211/00 P, C-217/00 P a C-219/00 P). 
V týchto prípadoch súd opakovane a jednoznačne dospel k záveru, že protisúťažné konanie jednej spoločnosti môže byť prisúdené inej, ktorá preberie zodpovednosť, ak sú splnené dve podmienky: prvá, že nová spoločnosť pokračuje v ekonomických aktivitách subjektu, ktorý sa dopustil porušenia, t.j. existuje kontinuita ekonomických činností týchto dvoch spoločností a druhá, že pôvodný subjekt zanikol, t.j. prestal v právnom slova zmysle existovať. 
Železničná spoločnosť, a.s. zanikla na základe uznesenia vlády SR (Uznesenie vlády Slovenskej republiky č. 622 zo 7. júla 2004), v zmysle ktorého došlo k transformácii Železničnej spoločnosti, a.s. na Železničnú spoločnosť Slovensko, a.s. (osobná preprava) a Železničnú spoločnosť Cargo Slovakia, a.s. (nákladná preprava). V súlade s transformáciou došlo k zániku Železničnej spoločnosti, a.s. a rozdeleniu jej majetku tak, že tvorí základné imanie novovzniknutých spoločností. Do základného imania Železničnej spoločnosti Cargo Slovakia, a.s. prešla tá časť základného imania zaniknutej Železničnej spoločnosti, a.s., ktorá slúžila okruhom činností vykonávaných v divízii nákladnej prepravy. Vlastníkom novovzniknutých spoločností je rovnako ako pri Železničnej spoločnosti, a.s. štát s podielom 100%, vykonávajúci svoje akcionárske práva prostredníctvom Ministerstva dopravy, pôšt a telekomunikácií SR. Transformácia teda priamo predpokladala prechod tej časti ekonomických aktivít, ktoré boli predmetom posudzovania v správnom konaní, na Železničnú spoločnosť Cargo Slovakia, a.s.
Aj z výpisu z obchodného registra Železničnej spoločnosti Cargo Slovakia, a.s. Rada úradu zistila, že táto spoločnosť má v predmete činnosti aktivity totožné s časťou aktivít zaniknutej Železničnej spoločnosti, a.s. v oblasti nákladnej prepravy, v riadiacich orgánoch Železničnej spoločnosti Cargo Slovakia, a.s. sú tie isté osoby, rovnaký je aj spôsob konania za spoločnosť, nezmenené ostalo aj sídlo spoločnosti. Vo výpise z obchodného registra je tiež uvedené, že táto spoločnosť je právnym nástupcom spoločnosti Železničnej spoločnosti, a.s. a preberá všetky jej práva a záväzky ku dňu 01.01.2005. 
Na základe uvedených skutočností Rada úradu dospela k záveru, že v prípade zániku Železničnej spoločnosti, a.s. a vzniku dvoch nástupníckych spoločností možno konštatovať, že Železničná spoločnosť Cargo Slovakia, a.s. je v oblasti poskytovania služieb železničnej nákladnej prepravy ekonomickým nástupcom zaniknutej Železničnej spoločnosti, a.s. Rovnako je v zmysle výpisu z obchodného registra jej právnym nástupcom. 
Železničná spoločnosť Slovensko, a.s., ktorá vykonáva aktivity v súvislosti s osobnou prepravou nemôže byť považovaná za ekonomického nástupcu Železničnej spoločnosti, a.s. v súvislosti s posudzovaným protiprávnym  konaním.
	Účastníkom konania je v tomto konaní, vzhľadom na vyššie uvedené,  spoločnosť Železničná spoločnosť Cargo Slovakia, a.s. 

	Rada úradu poukazuje v tejto súvislosti aj na rozsudok krajského súdu v tom, že súd nespochybnil kompetenciu Rady úradu pokračovať s právnym nástupcom Železničnou spoločnosťou Cargo Slovakia, a.s., keď svojím rozsudkom vrátil vec na ďalšie konanie,  pričom si bol skutočnosti zániku Železničnej spoločnosti, a.s. vedomý, keďže žalobcom v konaní pred ním už bola Železničná spoločnosť Cargo Slovakia, a.s. 

	V ďalšej časti odôvodnenia  Rada úradu, tam kde je to z dôvodu zrozumiteľnosti potrebné,  používa obchodné meno Železničná spoločnosť, a.s.

VIII. Vyjadrenie Rady úradu k námietkam súdu v časti IV. body 1-3.

	Súd vo svojom rozsudku namietal nekompletnosť spisového materiálu a pochybenia pri doručovaní. V tejto súvislosti Rada úradu uvádza.

	K bodu 1

	Krajský súd konštatoval, že predložený spis súvisiaci s vecou nie je úplný, žurnalizovaný a v origináli. Rada úradu v tejto súvislosti zistila, že účastník konania podal prostredníctvom svojho právneho zástupcu dňa 25. 11.2004 na krajský súd  žalobu, ktorou sa domáhal preskúmania rozhodnutia  Rady úradu č. 2004/DZ/R/2/182 zo dňa 01. 10. 2004. Následne podal na krajský súd ďalšiu žalobu o preskúmanie zákonnosti toho istého rozhodnutia, čo odôvodnil tým, že Rada úradu opravila doložku právoplatnosti na predmetnom rozhodnutí, v dôsledku čoho predmetné rozhodnutie nadobudlo právoplatnosť až po dni, kedy bola podaná pôvodná žaloba na krajský súd. Obe žaloby boli obsahovo totožné. V danom čase, keď konal krajský súd vo veci podaných žalôb, prebiehalo na Najvyššom súde SR konanie (3 Sž 79/2004), ktoré tiež súviselo s touto vecou, t.j. s konaním, ktoré predchádzalo vydaniu rozhodnutia Rady úradu č.2004/DZ/R/2/182. Podnikateľ Express Slovakia „Medzinárodná preprava, a.s.“ sa na Najvyššom súde SR domáhal preskúmania postupu Rady úradu, keď mu táto listom oznámila zánik jeho postavenia ako účastníka konania v danom konaní. V čase keď začalo konanie na Najvyššom  súde SR ešte nebolo vydané rozhodnutie vo veci (t.j. rozhodnutie č. 2004/DZ/R/2/182), preto bol postúpený na Najvyšší súd SR spis, ktorý nebol kompletný a bol po dohode so súdom postúpený celý v kópiách. V rámci vyjadrenia k žalobám podaným na  krajský súd úrad nesprávne informoval krajský súd (v oboch prípadoch), že spisový materiál v origináli sa nachádza na Najvyššom súde SR. Žaloby na krajskom súde boli pridelené dvom senátom. Jeden senát krajského súdu sa obrátil so žiadosťou na úrad o zaslanie originálu druhostupňového rozhodnutia, pričom úrad mu zaslal  súčasne celý spis v origináli súvisiaci s rozhodnutím Rady úradu č. 2004/DZ/R/2/182. Druhý senát krajského súdu sa obrátil na Najvyšší súd SR so žiadosťou o zapožičanie spisu, ktorý má v súvislosti s konaním prebiehajúcim pred ním pod číslom 3 Sž 79/2004. Najvyšší súd SR zaslal krajskému súdu na základe žiadosti spis, ktorý mal k dispozícii, t.j. spis v kópii a nekompletný. Krajský súd konal vo veci na základe spisu, ktorý bol v kópii a nebol kompletný, pričom sa  neobrátil na úrad so žiadosťou o zaslanie spisu v origináli. V čase rozhodovania krajského súdu v tejto veci bol cely spis v origináli u iného senátu krajského súdu.
	K bodom 2 a 3
	Krajský súd v dôsledku pochybnosti ohľadne doručovania vyjadril názor, že účinky doručenia prvostupňového rozhodnutia nastali jeho osobným prevzatím JUDr. Novákom, t.j. dňa 9.1. 2004.Od tohto okamihu je potom potrebné počítať lehotu na podanie rozkladu. Lehota na podanie rozkladu bola dodržaná a rozklad bol vtedajším právnym zástupcom účastníka konania JUDr. Novákom podaný včas. Rada úradu sa opätovne zaoberala so všetkými námietkami bývalého právneho zástupcu JUDr. Nováka, ku ktorým sa vyjadruje v rámci  jednotlivých častí tohto odôvodnenia nižšie.

IX. Vymedzenie relevantného trhu.

Úrad  pri vymedzení relevantného trhu vychádzal z ustanovení zákona č. 188/1994 Z.z. Ako bolo uvedené v časti – Aplikácia právnych predpisov, tento postup nebol správny.
Pri vymedzení relevantného trhu je potrebné aplikovať  § 3 ods. 3 až 6 zákona č. 136/2001 Z.z. a vo vzťahu k zneužívaniu dominantného postavenia prebiehajúcom aj po 1. máji 2004, § 3 ods. 3 až 6 zákona č. 136/2001 Z.z. v znení zákona č. 204/2004 Z.z., ktoré sú však  obsahovo totožné. 
Podľa § 3 ods. 3 relevantný trh je priestorový a časový súbeh ponuky a dopytu takých tovarov, ktoré sú na uspokojenie určitých potrieb z hľadiska užívateľa zhodné alebo vzájomne zastupiteľné.
Podľa § 3 ods. 4 tovarový relevantný trh zahŕňa zhodné alebo vzájomne zastupiteľné tovary schopné uspokojiť určitú potrebu užívateľov.
Podľa § 3 ods. 5 vzájomne zastupiteľné tovary sú tovary, ktoré sú zastupiteľné najmä z hľadiska ich fyzikálnych a technických charakteristík, ceny a účelu použitia.
Podľa § 3 ods. 6 priestorový relevantný trh je vymedzený územím, na ktorom sú súťažné podmienky také homogénne, že toto územie môže byť odčlenené od ostatných území s odlišnými súťažnými podmienkami.
Zadefinovanie relevantného trhu je nástroj, ktorý umožňuje  určiť hranice, v rámci ktorých prebieha súťaž, v rámci ktorých si teda podnikatelia konkurujú.
Relevantný trh zahŕňa tovary alebo skupiny tovarov, ktoré sú zhodné, alebo vzájomne zastupiteľné. 
      Úrad vymedzil tri tovarové relevantné trhy a to:
1.	relevantný trh so službami v železničnej doprave na stredných a dlhých tratiach pre komoditu uhlie, a to na území Slovenskej republiky,
2.	relevantný trh so službami v železničnej doprave na stredných a dlhých tratiach pre komoditu železná ruda, a to na území Slovenskej republiky
3.	relevantný trh so službami zasielateľských spoločností pri preprave tovaru v Slovenskej republike ako dotknutý relevantný trh.

Rada úradu v súvislosti s tovarovým vymedzením relevantného trhu doplnila dokazovanie. Spoločnosti Cemmac a.s. Horné Sŕnie, DECODOM, spol. s r.o. Topoľčany, Kappa Štúrovo a.s. Štúrovo, Duslo a.s. Šaľa, Považská cementáreň a.s. Ladce, Kronospan Slovakia s.r.o. Prešov, Petrochema, a.s. Nemecká, Slovnaft, a.s. Bratislava, Prvá uhoľná spoločnosť spol. s r.o. Komárno, Lesy Slovenskej republiky, š.p. Banská Bystrica, Palma-Tumys a.s. Bratislava, Gama Complex, s.r.o. a U.S. Steel, a.s. Košice, ako významných zákazníkov zasielateľských spoločností  písomne požiadala o zaslanie odpovedí na otázky súvisiace so zadefinovaním relevantného trhu. Otázky boli zamerané predovšetkým na určenie kritérií rozhodujúcich pre výber železničnej dopravy a určenie  komodít, pre prepravu ktorých je železničná doprava nezastupiteľná iným druhom dopravy.
Rada úradu z týchto odpovedí zistila nasledovné.
Rozhodujúcim kritériom pre výber železničnej dopravy z pohľadu oslovených podnikateľov je cena, veľkosť prepravovaného objemu, vzdialenosť, kvalita a bezpečnosť prepravy, povaha prepravovaných komodít a  požiadavka zákazníka hradiaceho všetky náklady. Ďalšími kritériami, ktoré spoločnosti zohľadňujú, je vybavenie vnútrozávodnou železničnou vlečkou a manipulačnými miestami (schopnosť odberateľov vykladať železničné vagóny), ako aj  napr.  čas prepravy, špecifiká lokality odoslania a lokality určenia, dlhoročná spolupráca so železničnou spoločnosťou, ochrana životného prostredia, preťaženosť cestnej siete a pod.
Železničná doprava je z pohľadu oslovených podnikateľov nezastupiteľná pri preprave  hromadných  substrátov   ako uhlie a železná ruda.
Železničná doprava je z pohľadu oslovených subjektov nezastupiteľná priemerne nad 200 km  prepravnej vzdialenosti, t.j. na stredné až dlhé trate.
Zväz logistiky a zasielateľstva SR sa vyjadril listom doručeným  úradu dňa 13.10.2003, že za najdôležitejšie komodity prepravované po železnici považujú hromadné substráty (rudy, uhlie a pod.). V tomto liste ďalej uviedli cit.: „Naviac v rámci trhu železničnej prepravy je pravidelný pokles  objemu vzhľadom na presun časovo citlivých prepráv na kamióny, pričom existuje skupina zákazníkov tzv. kľúčových, u ktorých sa z kapacitných, z technologických  a ekonomických dôvodov  nedá predpokladať zásadná zmena železničnej dopravy na cestnú.“
Železničná spoločnosť, a.s. v liste zo dňa 20.10.2003 uviedla nasledovné cit.: „Medzi štandartné faktory, ktoré ovplyvňujú výber zákazníka pre železničnú dopravu, patria predovšetkým: ....[obchodné tajomstvo]....
V liste zo dňa 26.08.2003, doručenom úradu dňa 02.09.2003 Zväz logistiky a zasielateľstva SR uviedol cit.: „Najväčšou konkurenciou pre železničnú dopravu je nákladná kamiónová doprava, ktorá je však limitovaná u hromadných tovarov kapacitnými možnosťami dopravcov a taktiež obmedzeniami týkajúcimi sa dopravnej cesty.“
Svedok p. Ján Ďurian, majiteľ spoločnosti ŠPED-TRANS Levice, a.s. Levice, do zápisnice zo dňa 22.06.2004 uviedol cit.: „železničná nákladná preprava sa využíva najmä na prepravu hromadných a chemických substrátov väčších objemov, t.j. cca nad 100 tis. ton.“
Železničná spoločnosť, a.s. v liste zo dňa 18.08.2003 doručenom úradu dňa 25.08.2003 uviedla cit.: „V procese výberu druhu dopravy pre zákazníka rozhodujúcu skutočnosť predstavuje komplexné vyhodnotenie jednotlivých ukazovateľov, ako napr. rýchlosť, spoľahlivosť, dodacie lehoty, ložný priestor, cena, prípadne iné. Na základe vyhodnotenia jednotlivých aspektov si zákazník vyberie pre zamýšľanú prepravu príslušný druh dopravy, resp. dopravcu.“
Po zhodnotení dostupných informácii a podkladov  Rada úradu dospela k záveru, že nie je odôvodnené zadefinovať  relevantný trh samostatne vo vzťahu k preprave železnej rudy a samostatne vo vzťahu k preprave uhlia ako ho zadefinoval prvostupňový orgán.
Z vyššie uvedeného vykonaného dokazovania vyplýva, že zákazníci si vyberajú železničnú dopravu pri určitých typoch komodít, ako uhlie a železná ruda, ktoré patria medzi  hromadné substráty v prípadoch, že tieto potrebujú prepraviť vo veľkých objemoch na stredne až dlhé vzdialenosti. V takýchto objemoch prepravujú tovary podnikatelia v pozícii veľkoodberateľov.
Z vykonaného dokazovania je zrejmé, že železničná nákladná doprava je nezastupiteľná iným druhom dopravy v prípade prepravy hromadných substrátov pre veľkoodberateľov na stredné a dlhé trate. Tento záver možno podporiť aj zisteniami prvostupňového orgánu, vychádzajúcimi najmä z prehľadu TOP komodít a prepraveného objemu v tonách železničnou dopravou za skúmané roky 1999 až 2002 a za mesiace 1. až 9. 2003, z ktorého vyplýva, že najväčší podiel na prepravovanom tovare železničnou dopravou zaznamenala preprava hromadných substrátov, najmä uhlia a železnej rudy.
Rada úradu sa stotožnila so záverom prvostupňového orgánu, že vodnú a leteckú dopravu nemožno považovať v prípade prepravy hromadných substrátov vo veľkých objemoch - teda pre veľkoodberateľov, na stredných a dlhých tratiach za zastupiteľnú so železničnou dopravou, z rovnakého dôvodu, ako to konštatoval aj prvostupňový orgán, t.j. z dôvodu ceny a prístupu na letisko a z dôvodu územnej nedostupnosti lodnej dopravnej cesty z celého územia Slovenskej republiky. V obidvoch prípadoch by bolo potrebné zabezpečovať kombinovanú prepravu. O nezastupiteľnosti týmito druhmi dopravy svedčí aj údaj  vyjadrujúci priemerný percentuálny podiel nákladnej prepravy za roky 1998 až 2001 vo výške  1,6 % pre vodnú a leteckú dopravu spolu, získaný z bývalej  web stránky Železničnej spoločnosti, a.s.
Najväčším konkurentom železničnej dopravy, ako to vyplynulo aj z odpovedí Radou úradu oslovených podnikateľov, vyjadrenia  Zväzu logistiky a zasielateľstva SR, ako aj z vyjadrenia Železničnej spoločnosti, a.s., je cestná kamiónová doprava, ktorá však nie je plne zastupiteľná vo vzťahu k preprave hromadných substrátov pre veľkoodberateľov na stredné a dlhé trate. Dôvodom je aj existujúca kapacita vagónov, vybudovaná infraštruktúra železničnej dopravy, náklady a cenové relácie.
Pokiaľ ide o námietku JUDr. Hagyariho pod bodom 3 v časti II, Rada úradu  uvádza, že  úrad pri definovaní relevantného trhu určoval zastupiteľnosť železničnej dopravy iným druhom dopravy, preto zisťoval, v ktorých prípadoch je železničná doprava zastupiteľná iným druhom dopravy. Z vykonaného dokazovania úradu, ako aj Rady úradu je zrejmé, že nezastupiteľnosť  železničnej dopravy je pri preprave určitých druhov komodít, medzi ktoré patria aj hromadné substráty  vo veľkých objemoch prepravované na stredných a dlhých tratiach a ktoré sú tým aj štandardne, teda najčastejšie dopravovanými komoditami po železnici. Rada úradu nespochybňuje, že podnikatelia podnikajúci  v oblasti zasielateľstva používajú aj iné druhy dopravy  a prepravujú aj iné komodity ako hromadné substráty.
Je zrejmé, že pri preprave komodít, ktoré nepredstavujú komodity štandardne prepravované železničnou dopravou, ale napr. aj cestnou kamiónovou dopravou alebo iným druhom dopravy, nemožno hovoriť o nezastupiteľnosti železničnej dopravy iným druhom dopravy.
Rovnako Železničná spoločnosť, a.s. považovala za základné, strategické suroviny prepravované železničnou dopravou najmä rudu a uhlie, čo možno podporiť tiež  odkazom na prezentáciu tejto spoločnosti, ktorá bola zverejnená na jej web stránke, kde sa za jeden z cieľov tejto spoločnosti uvádzalo cit. „...maximalizácia a flexibilita obchodných opatrení pre zachovanie stability prepráv strategických surovín, tranzitné prepravy primárnych surovín (ruda, uhlie)...“
Badateľný trend presunu na cestnú dopravu, na ktorý účastník konania poukazuje nemal v rozhodnom období vplyv na vymedzenie relevantného trhu.
Rada úradu vzhľadom na vyššie uvedené dospela k záveru, že relevantným trhom, kde sa stretáva v tomto prípade dopyt a ponuka, je relevantný trh poskytovania služby nákladnej železničnej dopravy hromadných substrátov pre veľkoodberateľov na stredných a dlhých tratiach na území Slovenskej republiky.
Pokiaľ ide o námietky právneho zástupcu JUDr. Hagyariho pod bodom 5 v časti II, je potrebné uviesť, že právny zástupca poukazuje na možnosti zastúpenia železničnej dopravy ako takej s inými druhmi dopravy vo veľmi všeobecnej rovine a nevyvracia svojimi námietkami zadefinovanie relevantného trhu ako poskytovania železničnej nákladnej dopravy hromadných substrátov pre veľkoodberateľov na stredných a dlhých tratiach na území Slovenskej republiky. Rada úradu nekonštatuje, že železničná doprava nie je zastupiteľná ako taká iným druhom dopravy, ale že je nezastupiteľná s ohľadom na prevážanú komoditu, objem a vzdialenosť.
V súvislosti s námietkami pod bodom 6 v časti II, kde právny zástupca JUDr. Hagyari  poukazuje na prepravu rudy v rokoch 1980 - 1990, Rada úradu konštatuje, že z pohľadu časového nie je možné  dané tvrdenia v tomto konaní zohľadniť. Obdobne pokiaľ ide o prepravu výrobkov, ktoré nepatria medzi hromadné substráty. Skutočnosť, že v roku 2004 došlo po prvýkrát  k preprave uhlia cestnou prepravou z  Poľska pre cementáreň Turňa nad Bodrou len potvrdzuje, že v rozhodnom posudzovanom období k preprave uhlia dochádzalo výlučne železničnou dopravou. Napriek tomu je potrebné uviesť, že  daný prípad mohol súvisieť so špecifickou transakciou. Z predložených informácií nie je ani zrejmé, o prepravu akého objemu uhlia išlo a ani to, či v danom prípade neboli zákazníkom zohľadnené nejaké špecifické  faktory, na základe ktorých sa  rozhodol pre tento druh prepravy.
Pokiaľ ide o ostatné  spoločnosti, na ktoré sa odvoláva právny zástupca, Rada úradu oslovila v rámci doplnenia konania aj  uvedených podnikateľov, t.j. podnikateľa Slovnaft, a.s. Bratislava, Duslo, a.s. Šaľa, Považská cementáreň a.s.  Ladce a aj na základe ich odpovedí dospela k definícii relevantného trhu. Napr. vo vzťahu k podnikateľovi Duslo, a.s. Šaľa je v liste právneho zástupcu JUDr. Hagyariho uvedené, že realizuje iba 48% prepráv železničnou dopravou, pričom neuvádza v prípade akých komodít. Z písomnej odpovede  podnikateľa Duslo, a.s. Šaľa list č. 0100/2004-1263 vyplýva  cit.: „Hlavným a rozhodujúcim kritériom Duslo, a.s. pre používanie železničnej dopravy je ročný objem viac ako milión ton  výrobkov a surovín.......Nad 300 km sú dodávky realizované po železnici. „Pokiaľ ide o podnikateľa Slovnaft, a.s. Bratislava, jeho písomné vyjadrenie listom č. 57130/2004/292, ktoré označil za dôverné (spisový materiál č. 32) rovnako nezodpovedá tvrdeniam právneho zástupcu. 
Aj z vyjadrenia právneho zástupcu JUDr. Hagyariho je však  zrejmé, že nespochybňuje, že štandardne dopravované komodity, ako sú hromadné substráty, sú prepravované železničnou dopravou, a to aj s poukazom na silné postavenie železníc a dlhodobé tradície, čo podporuje záver o definícii relevantného trhu, ku ktorej dospela Rada úradu. Rovnako tak jeho  tvrdenie, že cit. : „je v súčasnej dobe obtiažne úplne nahradiť železničnú prepravu rudy a uhlia inými druhmi prepravy z dôvodu značných investícii do cestného parku, avšak niektorí klienti spoločnosti Express Slovakia už majú	rozpracované štúdie na výstavbu rámp pre nákladnú dopravu na prepravu uhlia.“
Aj z vyššie uvedenej citácie právneho zástupcu možno dospieť k záveru, že preprava hromadných substrátov, kam patrí aj železná ruda a uhlie, vo veľkých objemoch a na stredné a dlhé trate nie je zastupiteľná iným druhom dopravy, a to ani cestnou dopravou, ktorá najviac konkuruje železničnej doprave.
	V súvislosti s námietkou JUDr. Hagyariho  pod bodom 4 v časti II Rada úradu konštatuje, že konanie, na ktoré poukazuje, bolo zastavené rozhodnutím Protimonopolného úradu SR, odboru dohôd obmedzujúcich súťaž č. 2006/ZK/1/1/009 zo dňa 26.01.2006. V danom konaní však  bol posudzovaný iný typ obmedzenia hospodárskej súťaže, a to možná dohoda obmedzujúca súťaž vyplývajúca z inej zmluvy ako je tá, ktorá je posudzovaná v tomto konaní. Išlo o Zmluvu o dlhodobom obchodnom partnerstve, uzatvorenú dňa 15.10.2001 medzi podnikateľmi Železnice Slovenskej republiky, Klemensova 8, 811 01 Bratislava, Express Slovakia “Medzinárodná preprava a.s.”, Kukučínova 32, 831 03 Bratislava a EXPRESS Internationale Spedition Aktiengesellschaft, Wohllebengasse 18, 1040 Viedeň, Rakúsko. Posudzovali sa odlišné relevantné trhy. Zneužívanie dominantného postavenia  a dohoda obmedzujúca súťaž sú dva rôzne inštitúty, pre ktoré je potrebné samostatne vymedziť odpovedajúce relevantné trhy a preto nie je možné jednak identicky analyzovať protisúťažné konanie, ani identicky zadefinovať relevantné trhy. Uvedené potvrdzuje bohatá rozhodovacia prax Európskej komisie ako aj európskych súdov.

	Rada úradu sa stotožňuje s vymedzením priestorového relevantného trhu prvostupňovým orgánom  ako celého územia Slovenskej republiky, a to z dôvodov, ktoré uviedol aj prvostupňový orgán.

Vychádzajúc z prípadového práva Európskeho súdneho dvora možno konštatovať, že priestorový relevantný trh je územie, resp. oblasť, v ktorej všetci podnikajú za rovnakých alebo dostatočne homogénnych súťažných podmienok bez toho, aby sa vyžadovalo, že tieto podmienky sú úplne homogénne (viď. Prípad T-83/91 Tetra Pak v Commission (1994) ECR II-755, potvrdený rozsudkom C-333/94 P Tetra Pak v Commission (1996) ECR I-5951).
Právny predchodca účastníka konania Železničná spoločnosť, a.s. podnikal na celom území Slovenskej republiky.
Licencia, nevyhnutná na prevádzkovanie dopravy na dráhe, udeľovaná na základe zákona č. 164/1996 Z.z. o dráhach a o zmene zákona č. 455/1991 Zb. o živnostenskom podnikaní (živnostenský zákon) v znení neskorších predpisov, je udeľovaná pre celé územie Slovenskej republiky.
Súťažné podmienky na celom území Slovenskej republiky sú najmä z pohľadu ceny, kvality poskytovaných služieb, ich včasnosti, ako aj právneho rámca poskytovania predmetných služieb, homogénne.
Pokiaľ ide o námietku nesprávneho priestorového vymedzenia dotknutého relevantného trhu  so službami zasielateľských spoločností pri preprave tovaru v Slovenskej republike, Rada úradu zastáva názor, že v posudzovanom prípade a vo väzbe na posudzovanú praktiku nebolo potrebné presne  zadefinovať dotknutý relevantný trh, na ktorom sa prejavili účinky zneužitia dominantného postavenia. Vzhľadom na to, nepovažuje Rada úradu za potrebné podrobne sa  vysporiadavať s námietkami vznesenými vo vzťahu k zadefinovaniu dotknutého relevantného trhu. Napriek tomu však vo vzťahu k námietke JUDr. Hagyariho pod bodom 5 v časti II, považuje za potrebné uviesť, že dopady protisúťažného správania možno pri aplikácii slovenského súťažného zákona posudzovať iba na území Slovenskej republiky.
X. Dominantné postavenie

Podľa § 8 ods. 1 zákona č. 136/2001 Z.z., rovnako tak podľa § 8 ods. 1 zákona  č. 136/2001 Z.z. v znení zákona č. 204/2004 Z.z., dominantné postavenie na relevantnom trhu má podnikateľ alebo niekoľko podnikateľov, ktorí nie sú vystavení podstatnej súťaži a ktorí sa vzhľadom na svoju ekonomickú silu môžu správať nezávisle.
Existencia dominantného postavenia nevyhnutne nevylučuje súťaž na trhu úplne, iba umožňuje  podnikateľovi v takomto postavení ak nie určovať, tak prinajmenšom  citeľným spôsobom ovplyvňovať podmienky na trhu a v každom prípade konať bez ohľadu na akékoľvek konkurenčné tlaky.
Pre určenie, či má podnikateľ dominantné postavenie na relevantnom trhu, je potrebné posúdiť niekoľko relevantných faktorov. Ako správne uviedol aj prvostupňový orgán, jedným z dôležitých faktorov  je podiel podnikateľa na relevantnom trhu. Udržiavanie si významného podielu na relevantnom trhu po určitý čas, je dôležitým indikátorom dominantného postavenia. Je tiež potrebné zohľadniť, ako to uviedol aj prvostupňový orgán, vývoj trhových podielov jednotlivých konkurentov na danom relevantnom trhu. Ďalšími významnými faktormi sú existencia ekonomických alebo administratívnych bariér vstupu a výstupu na trh, štruktúra dopytu a ponuky na trhu, celková veľkosť podnikateľa, prístup k infraštruktúre, ktorá z objektívnych dôvodov nemôže byť vybudovaná paralelne konkurentom, miera vertikálnej integrácie, potenciálna konkurencia, prístup k zdrojom financovania a pod. Existencia dominancie sa teda odvodzuje od posúdenia  viacerých relevantných faktorov, ktoré vzaté jednotlivo nemusia byť nevyhnutne určujúce vo vzťahu k jej existencii.
Aj napriek tomu, že Rada úradu upravila definíciu relevantného trhu, táto skutočnosť nemala za následok odlišné posudzovanie postavenia podnikateľa Železničná spoločnosť, a.s.,právneho predchodcu účastníka konania, na ňom.
Železničná spoločnosť, a.s. vznikla na základe zákona č. 259/2001 Z.z. o Železničnej spoločnosti, a.s., a o zmene a doplnení zákona Národnej rady Slovenskej republiky č. 258/1993 Z.z. o Železniciach Slovenskej republiky v znení zákona č. 152/1997 Z.z. Tento zákon ustanovuje podmienky na transformáciu a reštrukturalizáciu Železníc Slovenskej republiky. 
V procese transformácie  a reštrukturalizácie Železníc Slovenskej republiky sa ako nepeňažný vklad vložila do Železničnej spoločnosti, a.s. okrem iného aj divízia nákladnej prepravy. Na Železničnú spoločnosť, a.s. prešli ku dňu jej  vzniku  práva a povinnosti, ktoré sú viazané na funkciu dopravcu. Prebrala tiež aktívne záväzky viazané na majetok prináležiaci pre zabezpečovanie činnosti dopravcu a nadviazala tak na dlhoročnú tradíciu  v železničnej doprave tovaru v Slovenskej republike, ako aj na dlhodobé partnerské vzťahy Železníc Slovenskej republiky s ich obchodnými partnermi, vybudované aj  na základe ich dlhodobého monopolného postavenia v tejto oblasti.
V zmysle § 9 zákona č. 259/2001 Z.z. Železničná spoločnosť, a.s., mohla podnikať v rozsahu činností, ktoré vykonávali ku dňu účinnosti tohto zákona železnice s výnimkou predmetu podnikania podľa odseku 3 (pozn. ods. 3 upravuje prevádzkovanie celoštátnej železničnej dráhy) po dobu 18 mesiacov odo dňa jej vzniku. Po uplynutí tejto doby mohla železničná spoločnosť vykonávať tieto činnosti len na základe oprávnenia na podnikanie podľa  osobitných predpisov. V súlade s týmto ustanovením Železničná spoločnosť, a.s. mohla 18 mesiacov od svojho vzniku poskytovať službu železničnej nákladnej dopravy bez potreby osobitného povolenia.
	V zmysle § 20 a) zákona č. 164/1996 Z.z. o dráhach  a o zmene zákona č. 455/1991 Zb. o živnostenskom podnikaní (živnostenský zákon) v znení neskorších predpisov  prevádzkovateľ dráhy umožní dopravcovi, ktorý má licenciu a bezpečnostné osvedčenie dopravcu na základe zmluvy prevádzkovanie dopravy na dráhe za cenu dohodnutú podľa osobitného predpisu; dopravca a prevádzkovateľ dráhy na ktorej sa má prevádzkovať doprava sú pri uzavieraní zmluvy o prevádzkovaní dopravy na dráhe viazaní rozsahom a podmienkami určenými v rozhodnutí o udelení licencie.
Z uvedeného vyplýva, že pre vstup na relevantný trh je potrebná licencia a bezpečnostné osvedčenie dopravcu, čo predstavuje administratívnu bariéru vstupu na daný  relevantný trh.
Pre vstup na zadefinovaný relevantný trh sú potrebné značné finančné investície, čo je možné považovať za faktor, ktorý sťažuje vstup potenciálnej konkurencie na tento trh. Vplyv potenciálnej konkurencie nie je preto  vzhľadom na existujúce bariéry vstupu na tento trh významný.
 V tejto súvislosti možno poukázať na stanovisko Zväzu logistiky a zasielateľstva SR v liste zo dňa 27.11.2003, kde sa uvádza cit. : „...Z pohľadu investičnej náročnosti, technických bariér (pokiaľ máme na mysli vlastníctvo dopravných prostriedkov - kamióny, železničné vozne) a predovšetkým z pohľadu vytvorenia zázemia voči ZSSK (prepravné objemy a z toho vyplývajúce podmienky na poskytovanie zliav) je vstup nových subjektov na trh problematický. Týka sa to všetkých TOP komodít.“
Právny predchodca Železničnej spoločnosti Cargo Slovakia, a.s., Železničná spoločnosť, a.s. bola v čase posudzovaného konania ekonomicky silným subjektom pričom treba zdôrazniť, že ekonomická sila podnikateľa pre účely posudzovania dominancie nie je určovaná podľa dosahovania zisku podnikateľom; dokonca ani prípadné straty u podnikateľa nebránia, aby bol určený ako podnikateľ v dominantnom postavení.
Možno konštatovať, že na vymedzenom relevantnom trhu poskytovania železničnej nákladnej dopravy hromadných substrátov pre veľkoodberateľov na stredných a dlhých tratiach na území Slovenskej republiky doposiaľ  Železničná spoločnosť Cargo Slovakia, a.s. nie je vystavená tlaku konkurencie.
Pri posudzovaní dominantného postavenia Rada úradu zohľadnila aj tú skutočnosť, že v konaní zo strany účastníka konania nebola existencia dominantného postavenia spochybnená.
Dlhodobo vysoký podiel právneho predchodcu účastníka konania Železničnej spoločnosti, a.s. na relevantnom trhu, jej  celková ekonomická sila, existujúce bariéry vstupu na relevantný trh, dlhoročná tradícia v poskytovaní služby nákladnej železničnej dopravy Železníc Slovenskej  republiky, na ktorú nadviazala, sú všetko  faktory, ktoré spoločne posudzované vedú k záveru, že Železničná spoločnosť, a.s. mala v rozhodnom období na vymedzenom relevantnom trhu  dominantné postavenie, ktoré jej umožnilo   správať sa  nezávisle a zabraňovať v značnom rozsahu rozvoju efektívnej súťaže. 
XI. Protisúťažná praktika
			
Podľa § 8 ods. 6 zákona č. 136/2001 Z.z., ako aj podľa § 8 ods.6 zákona č. 136/2001 Z.z. v znení zákona č. 204/2004 Z.z. je  zneužívanie dominantného postavenia  zakázané.
	Úrad v prvostupňovom rozhodnutí analyzoval nasledovné dohody a zmluvy:
		
1.	Dohoda o spolupráci uzavretá dňa 8.03.1999 medzi podnikateľom Železnice Slovenskej republiky, Generálne riaditeľstvo a podnikateľom EXPRESS, Internationale Spedition  Aktiengesellschaft v znení jej dodatkov.
2.	Dohoda o spolupráci uzavretá dňa 8.03.1999 medzi podnikateľom Železnice Slovenskej republiky, Generálne riaditeľstvo a podnikateľom PROXAR SLOVAKIA INTERNATIONALE SPEDITION a.s.
3.	Kooperačná zmluva o spolupráci v nákladnej preprave uzavretá dňa 27.01.       1998 medzi podnikateľom Železnice Slovenskej republiky, Generálne riaditeľstvo a podnikateľom NAKURAIL AG.
4.	Dohoda o spolupráci uzavretá dňa 6.05.2002 medzi podnikateľom Železničná spoločnosť, a.s. Ústredie a podnikateľom PROXAR SLOVAKIA INTERNATIONALE SPEDITION, a.s.
5. 		Kooperačná zmluva o spolupráci v nákladnej preprave uzavretá dňa 30.11. 2002 medzi podnikateľom Železničná spoločnosť, a.s. a podnikateľom NAKURAIL AG.
Ako  už bolo uvedené vyššie, úrad postupoval nesprávne, keď Železničnej spoločnosti a.s. pričítal aj následky za protiprávne konanie iného subjektu, a to Železníc Slovenskej republiky. Protiprávnosť konania podnikateľa Železničná spoločnosť, a.s. možno posudzovať  odo dňa jeho vzniku od 01.01.2002 . Zohľadniac túto skutočnosť, Rada úradu dospela k  zisteniu, že v tomto konaní môže rozhodovať o konaní, ktoré spočíva v uzatvorení a plnení alebo v pokračovaní plnenia nasledovných dohôd a zmlúv.
1.	Dohoda o spolupráci uzavretá  dňa 08.03.1999, medzi Železnicami Slovenskej republiky, Generálne riaditeľstvo a  EXPRESS, Internationale Spedition Aktiengesellschaft, Wohllebengasse 18, 1040 Viedeň (právnym nástupcom je  spoločnosť Express-Interfracht Internationale Spedition GmbH, Wohllebengasse 18,1040 Viedeň) (ďalej len „Dohoda s podnikateľom Express“).  Táto dohoda vstúpila do platnosti dňom podpísania s platnosťou do 31.12.1999. Dodatkom č. 3 k tejto Dohode o spolupráci bol bodom 2 doplnený jej § 5 nasledovne cit.: „Práva a povinnosti dopravcu – Železnice, vyplývajúce z tejto Zmluvy prejdú na právneho nástupcu dopravcu, respektíve na právne subjekty, ktoré vzniknú v dôsledku transformácie dopravcu – Železnice, prípadne na právne subjekty ním založené.“

Zároveň sa Dodatkom č. 3 bodom  3 dojednalo, že Zmluva je nevypovedateľná do 31.12. 2004.
V zmysle Dodatku č. 2 sa za dopravovateľa chápe aj dcérska spoločnosť Express Slovakia.
Vychádzajúc z Dohody o spolupráci v znení Dodatku č. 3 prešli práva a povinnosti z nej  na právny subjekt, ktorý vznikol v dôsledku transformácie Železníc Slovenskej republiky, t.j. na Železničnú spoločnosť, a.s. ku dňu jej vzniku, t.j. k  01.01.2002.
2. Dohoda o spolupráci uzavretá dňa 8.3.1999, medzi Železnicami Slovenskej republiky, Generálne riaditeľstvo a podnikateľom PROXAR SLOVAKIA INTERNATIONALE SPEDITION, a.s., Bystrická cesta 13, Ružomberok (ďalej len „Dohoda s Proxarom zo dňa 08.03.1999“). Platnosť a účinnosť zmluvy bola dojednaná v zmysle jej § 5 do 31.12.2000. Zároveň však zmluvné strany potvrdili svoj zámer a záujem na predĺžení tejto zmluvy, ktorá môže byť vypovedaná len písomne so šesťmesačnou výpovednou lehotou vždy ku koncu roka, inak sa predlžuje o ďalší rok. Keďže Dohoda o spolupráci nebola žiadnou zo zmluvných strán vypovedaná, vstúpila od 01.01.2002 do práv a povinností z tejto dohody Železničná spoločnosť, a.s., pričom platnosť tejto dohody skončila vzájomnou dohodou zmluvných strán k 31.12.2002.
3.	Dohoda o spolupráci uzavretá dňa 06.05.2002, medzi podnikateľom Železničná spoločnosť, a.s., Ústredie a podnikateľom PROXAR SLOVAKIA INTERNATIONALE SPEDITION a.s,  Bystrická cesta 13, Ružomberok (ďalej len „Dohoda s Proxarom zo dňa 6.5.2002“). Platnosť dohody bola dojednaná do 31.12.2002. V tomto prípade je predmetom posúdenia uzatvorenie, ako aj plnenie dohody o spolupráci zo strany Železničnej spoločnosti, a.s.

4.	Kooperačná zmluva o spolupráci v nákladnej preprave uzavretá  dňa 27.01. 1998, medzi podnikateľom  Železnice Slovenskej republiky, Generálne riaditeľstvo a podnikateľom NAKURAIL AG, Dorfsrasse 50 (Kuhne&Nagel- Haus), CH-8834 Schindellegi/Schweiz (ďalej len „Kooperačná zmluva s podnikateľom NAKURAIL AG zo dňa 27.01.1998“). V zmysle bodu 9 zmluvy bola táto platná od 01.01.1998 do 31.12.2002. Odo dňa vzniku, t.j. od 01.01. 2002 vstúpila do práv a povinností z tejto zmluvy Železničná spoločnosť, a.s.

5.	Kooperačná  zmluva o spolupráci v nákladnej preprave uzavretá  dňa 30.11. 2002, medzi podnikateľom Železničná spoločnosť, a.s. a podnikateľom  NAKURAIL AG, Dorfsrasse 50 (Kuhne&Nagel-Haus), CH-8834 Schindellegi/Schweiz (ďalej len „Kooperačná zmluva s podnikateľom NAKURAIL AG zo dňa 30.11.2002“). Podľa § 5 Kooperačnej zmluvy je zmluva platná od 01.01.2003 do 31.12.2004.

Analýzou predmetných zmlúv dospela Rada úradu k týmto zisteniam.
1.	Železničná spoločnosť, a.s. vstúpila do práv a povinností z Dohody s Expressom zo dňa 8.3.1999. V tejto dohode si zmluvné strany dojednali § 2, 3 a 4 s nasledovným obsahom:
„§ 2 Plnenie zo strany dopravovateľa
....[obchodné tajomstvo]....
§3  Ceny Železnice
....[obchodné tajomstvo]....
§4 Provízia
....[obchodné tajomstvo]....
Dodatkom č.1 k Dohode s Expressom zo dňa 28.04.1999 zmluvné strany dojednali cit.: ....[obchodné tajomstvo]....
Dodatkom č. 3 k Dohode s Expressom zo dňa 15.10.2001 zmluvné strany upravili § 4 bod 3 nasledovne cit.: ....[obchodné tajomstvo]....
Dodatkom č. 4 k Dohode s Expressom zo dňa 16.10.2001  zmluvné strany upravili § 4 bod 7 nasledovne cit.: ....[obchodné tajomstvo]….
	Plnenie Dohody s Expressom zo strany Železničnej spoločnosti, a.s. má Rada úradu, rovnako ako prvostupňový orgán, preukázané nasledovnými dôkazmi:
-	faktúra vystavená Železničnou spoločnosťou, a.s. Odúčtovňou tržieb železníc (OTŽ) Košice na Express Slovakia zo dňa 31.05.2002,
-	výpočet provízie zo strany OTŽ Košice pre spoločnosť Express Slovakia zo dňa 7.06.2002, podľa realizácie prepráv v roku 2002, za obdobie apríl 2002,
-	list Železničnej spoločnosti, a.s., zn. 562/ O 21 zo dňa 10.06.2002 adresovaný OTŽ Košice – Pokyn na zaúčtovanie provízie, týkajúci sa provízie za mesiac apríl 2002,
-	list OTŽ Košice adresovaný spoločnosti Express Slovakia, zn. 7120-131/02/06 zo dňa 12.06.2002- Provízia, ktorým oznamujú pripísanie provízie za mesiac apríl v prospech odberateľského účtu, vedeného v Železničnej spoločnosti, a.s.

2.  	Železničná spoločnosť a.s. vstúpila do práv a povinností z Dohody s Proxarom zo dňa 8.3.1999. Dohoda s Proxarom obsahuje § 2, 3 a 4 s rovnakým obsahom ako Dohoda s Expressom z 8.3.1999 s výnimkou § 4 bodu 3.
	Ustanovenie § 4 bod 3 znie cit. : ....[obchodné tajomstvo]….
3.    Druhá  Dohoda s Proxarom, ktorú uzatvorila Železničná spoločnosť, a.s. dňa 06.05.2002, je obsahovo totožná s Dohodou s Proxarom zo dňa 08.03.1999.
	Poskytnutie provízie podnikateľovi Proxar Železničnou spoločnosťou, a.s. má Rada úradu za preukázané listom Železničnej spoločnosti, a.s. zo dňa 24.11.2003 zaevidovaným na úrade pod č. 7348, v ktorom Železničná spoločnosť, a.s. uviedla výšku provízie pre spoločnosť Proxar za obdobie roku 2002, ktoré je relevantné pre toto konanie.
4. 	Železničná spoločnosť, a.s. vstúpila do práv a povinností z Kooperačnej zmluvy s NAKURAIL AG zo dňa 27.01.1998.
 	V bode 8.1, 8.2 a 8.3 tejto zmluvy sa uvádza: cit.: ....[obchodné tajomstvo]….
	
8.2  	ŽSR poskytnú NKR za prepravy realizované od 1.1.1998 nasledujúce provízie:
....[ obchodné tajomstvo]….
5. 	Železničná spoločnosť, a.s. uzatvorila dňa 30.11.2002 Kooperačnú zmluvu s NAKURAIL AG. V ustanovení § 2, 3 a 4 zmluvy sa zmluvné strany dojednali na nasledovnom: 
„§ 2  Služby NKR
....[obchodné tajomstvo]....
§3 Služby  a ceny ZSSK
....[obchodné tajomstvo]….
§4 Poskytnutie provízii 
....[obchodné tajomstvo]….
	Plnenie zmlúv poskytovaním provízie Železničnou spoločnosťou, a.s. vo vzťahu k NAKURAIL AG má Rada úradu preukázané najmä:
-	listom Železničnej spoločnosti, a.s. zo dňa 24.11.2003 zaevidovaným na úrade pod číslom 7348, v ktorom je uvedená výška provízie pre spoločnosť NAKURAIL AG za relevantné obdobie roku 2002 a obdobie 1.- 9. 2003,
-	list Odúčtovne tržieb železníc, Košice zn. 7454-14-2003/19/TM zo dňa 28.3.2003 adresovaný na NAKURAIL AG-Žiadosť o návratok za železničné prepravy rok 2002 - Kooperačná zmluva o spolupráci v nákladnej preprave medzi GR ŽSR a NAKURAIL AG, Schindellegi zo dňa 27.01.1998, v ktorom je vyčíslená výška provízie, 
-	list Ústredia, Odboru marketingu, Bratislava, zn. 59/03 - O 21 zo dňa 20.01.2003 adresovaný na Odúčtovňu tržieb železníc Košice-vyhodnotenie prepráv firiem skupiny NAKURAIL AG, z ktorého vyplýva, že spoločnosť NAKURAIL AG požiadala o vyplatenie provízie v zmysle Kooperačnej zmluvy o spolupráci v nákladnej preprave medzi Železničnou spoločnosťou, a.s. a spoločnosťou NAKURAIL AG,
-	list Železničnej spoločnosti, a.s, Ústredie odbor marketingu zn. 63/02 – O 21 zo dňa 23.01.2002 adresovaný Odúčtovni tržieb železníc-vyhodnotenie prepráv firiem skupiny NAKURAIL AG-požiadavka, z ktorého vyplýva, že spoločnosť NAKURAIL AG v zmysle uzatvorenej Kooperačnej zmluvy o spolupráci v nákladnej preprave medzi ŽSR a skupinou NAKURAIL AG požiadala o vyplatenie provízie za realizované výkony v roku 2001,
-	list Odúčtovne tržieb železníc Košice zo dňa 26.02.2002, ktorý obsahuje informáciu pre spoločnosť Ferroviasped Slovakia, s.r.o., ktorým jej oznamuje pripísanie provízie  za rok 2001 na zaklade Kooperačnej zmluvy s NAKURAIL AG zo dňa 27.01. 1998
-	Likvidačný rozbor návratku a akvizičných zmlúv v medzinárodnej preprave tovaru č. 7454-14-2003/19 zo dňa 6.05.2003, ktorý obsahuje výpočet provízie vo výške .....[obchodné tajomstvo]....na základe Kooperačnej zmluvy zo dňa 27.01.1998,
ako aj z ďalších písomných podkladov, ktoré sú súčasťou spisového materiálu.
	Dojednanie a vyplácanie provízií podnikateľom Express, Express Slovakia, Proxar a NAKURAIL AG  počas konania nebolo v podstate sporné, pričom táto skutočnosť  okrem z vyššie uvedených písomných podkladov vyplýva aj z ďalších písomných vyjadrení účastníkov konania, vrátane podaných rozkladov, ktoré sú súčasťou spisového materiálu.
	Predchádzajúci právny zástupca účastníka konania JUDr. Novák, ako aj právny zástupca JUDr. Hagyari počas konania namietali, že dojednaná provízia predstavuje formu zľavy.
	Právny zástupca Železničnej spoločnosti, a.s. JUDr. Novák uviedol, že provízia je ďalší druh ceny, resp. cenového zvýhodnenia, či zľavy. Poukazuje na čl. 4 Smernice a možnosť príslušného funkcionára odporučiť stanovenie výnimočnej ceny. Dohodnutie výnimočnej ceny je v kompetencii generálneho riaditeľa a plne v súlade so smernicou. Poukazuje na to, že práve to, že viacero podnikateľov na relevantnom trhu uzavrelo zmluvy s rovnakým alebo podobným obsahom je dôkazom, že o možnosti uzavrieť takéto zmluvy, t.j. zmluvy obsahujúce dohody o výnimočných cenách vedeli a túto možnosť aj využili.
	Právny zástupca JUDr. Hagyari  uvádza, že provízia predstavuje jeden z mnohých druhov zliav – mimoriadnu zľavu získanú  na základe rokovania a uzavretá Zmluva s Expressom je  štandardnou zmluvou. Ďalej poukazuje na možnosť všetkých zasielateľov za rovnakých podmienok získať množstevné zľavy z ceny, resp. cenové zvýhodnenie. 
	Rada úradu vychádzajúc zo spisového materiálu  zistila, že prvostupňový orgán pri preskúmavaní, či uzavreté dohody a zmluvy, ktoré sú predmetom posúdenia v tomto konaní sú v súlade s príslušnými Smernicami pre dohodovanie podmienok prepravy tovaru pochybil v tom, že predmetné dohody a zmluvy porovnával iba so Smernicou pre dohodovanie podmienok prepravy tovaru na rok 2003, ktorá v čase dojednania a plnenia niektorých zmlúv ešte neexistovala.
	Rada úradu si preto od Železničnej spoločnosti, a.s. vyžiadala príslušné smernice platné pre roky 1997,1999, 2000, 2001 a 2002.
	Rada úradu preskúmala predmetné smernice  a dospela k záveru, že tieto sú v otázke dojednávania množstevných zliav pre jednotlivé roky v podstate obsahovo totožné a zároveň dospela k rovnakému záveru ako prvostupňový orgán, že preskúmavané provízie v jednotlivých dohodách a zmluvách nemajú oporu v smerniciach účinných v čase ich uzatvorenia a následného plnenia, a to z nasledovných dôvodov.
	V zmysle preskúmavaných smerníc bolo možné získať z tarifnej ceny niekoľko druhov zrážok, a to  : ....[obchodné tajomstvo]….
Podľa príslušných smerníc bolo možné získať aj výnimočnú cenu, a to za vopred stanovených a transparentných kritérií. Priznanie výnimočnej ceny, ktorú je možné získať na základe smernice vyžaduje však dodržanie určitého postupu v smernici presne uvedeného.
V smernici na rok 2001 je uvedené, že vo výnimočných prípadoch môže ....[obchodné tajomstvo]….
 V zmysle smernice na rok 2002 mohli vo výnimočných prípadoch výnimočnú cenu ....[obchodné tajomstvo]…. 
Podľa smernice v roku 1999 (kedy bola uzavretá zmluva s Expressom, do ktorej Železničná spoločnosť, a.s. vstúpila ako zmluvná strana) požiadavku na výnimočnú cenu ....[obchodné tajomstvo]….
Železničná spoločnosť, a.s. a následne ani Železničná spoločnosť Cargo Slovakia, a.s. počas konania nepreukázala dodržanie tohto postupu na dojednanie výnimočnej ceny. Z preskúmavaných príslušných smerníc tiež nevyplynulo, že by výnimočná cena mala....[obchodné tajomstvo]...., ako to bolo v prípade dojednaných provízii.
Rada úradu tiež zisťovala, či by bolo možné považovať províziu dojednanú so spoločnosťou NAKURAIL AG za formu množstevnej zľavy v súlade s príslušnou smernicou a dospela k záveru, že tomu tak nie je. 
	Množstevná zľava v zmysle smerníc pre dohodovanie podmienok prepravy tovaru sa vyjadruje ....[obchodné tajomstvo]. Rada úradu konštatuje, že provízia poskytnutá spoločnosti NAKURAIL AG nekorešponduje s podmienkami  pre poskytnutie množstevnej zľavy podľa príslušnej smernice. 
Cenové zvýhodnenie, pomenované v zmluvách ako provízia, sa neodvíjalo od ....[obchodné tajomstvo]….
Smernice pre dohodovanie podmienok prepravy tovaru pre jednotlivé roky neobsahujú v žiadnej súvislosti pojem provízia, pričom nemožno prijať argument bývalého právneho zástupcu JUDr. Nováka, že ide pravdepodobne iba o zlý preklad, keďže podľa jeho vyjadrenia, zmluvy boli dojednávané v súlade so smernicami. Predmetné smernice neobsahujú postup, alebo podmienky pre získanie provízie aká bola dojednaná v prípade Dohody s Expressom a dohôd s Proxarom ....[obchodné tajomstvo].... a v prípade zmlúv  s NAKURAIL AG ako ....[obchodné tajomstvo]…..
 Bývalý právny zástupca JUDr. Novák v rozklade poukazuje na prepojenie § 3 a § 4 v Zmluve o spolupráci zo dňa 8.3.1999 uzatvorenej pôvodne medzi Železnicami Slovenskej republiky a Express, Internationale Spedition Aktiengesellschaft, z  ktorého je podľa neho zrejmé, že ide o ďalší druh ceny, cenového zvýhodnenia, či zľavy. Rada úradu nespochybňuje, že dojednaná provízia predstavuje určité cenové zvýhodnenie, resp. odmenu ako uvádza § 4 ods. 1 zmluvy. § 4 ods. 1 zmluvy ustanovuje, že .....[obchodné tajomstvo].... Zároveň však ďalšie ustanovenia tohto paragrafu spresňujú, čo provízia predstavuje. V zmysle ďalších ustanovení § 4 zmluvy, provízia ....[obchodné tajomstvo]….. V § 3 zmluvy sa železnice (železničná spoločnosť, a.s. ako nástupca) zaväzujú ....[obchodné tajomstvo]….
Zdôvodnenie bývalého  právneho zástupcu účastníka konania JUDr. Nováka, čo provízia predstavovala, považuje Rada úradu naviac  za dosť nejednoznačné, keď uvádza, že  províziou je nepochybne ďalší druh ceny, resp. cenového zvýhodnenia, či zľavy a následne uvádza, že provízia predstavuje výnimočnú cenu. Rada úradu na základe oboznámenia sa so smernicami zistila, že výnimočná cena a množstevná  zľava sú dva odlišné cenové nástroje, ktoré Železničná spoločnosť, a.s. uplatňovala, pričom Rada úradu nespochybňuje, že tieto sú upravené v príslušných smerniciach na jednotlivé roky. Poskytovaná provízia nepredstavuje žiaden z vyššie uvedených cenových nástrojov.
Na základe preskúmaných smerníc je teda možné jednoznačne konštatovať, že pojem provízia sa v nich nevyskytuje ako aj to, že v posudzovaných zmluvách a dohodách dojednaný režim finančného zvýhodnenia  nekorešponduje so žiadnym z ustanovení príslušnej smernice.
Uvedené zistenie má Rada úradu za preukázané aj vyjadrením Generálneho riaditeľa Železničnej spoločnosti, a.s. Ing. Kužmu do zápisnice zo dňa 30.06.2004, ktorý vo vzťahu k provízii  uviedol nasledovné cit. „...ide o jeden z obchodných nástrojov získavania a udržiavania si obchodných partnerov, v dôsledku ktorých Železničná spoločnosť, a.s. zabezpečila udržanie a zväčšenie prepravovaného tovaru... Pokiaľ ide o dojednané provízie s firmami Proxar, NAKURAIL AG  a skupinu Express provízia nemá oporu v smerniciach pre dohodovanie podmienok prepravy tovaru vydávaných na roky 1998 až 2003. Všetky posudzované zmluvy boli výsledkom individuálnych rokovaní a vyjednávaní so Železnicami Slovenskej republiky a Železničnou spoločnosťou, a.s.“
Z vyššie citovaného vyjadrenia Generálneho riaditeľa Železničnej spoločnosti, a.s. má Rada úradu za preukázané, že dojednané provízie nie sú výnimočnou cenou, o poskytnutí ktorej naviac rozhoduje práve Generálny riaditeľ, ani inou formou cenového zvýhodnenia, ktoré by korešpondovalo s príslušnou smernicou.
Rada úradu vykonala tiež doplnenie dokazovania výsluchom svedka pána Jána Ďuriana, majiteľa zasielateľskej spoločnosti ŠPED-TRANS, a.s. Levice, ako významného zákazníka bývalej Železničnej spoločnosti, a.s., ktorý do zápisnice zo dňa 22.06.2004 uviedol nasledovné, cit. „...Zľavy sú súčasťou obchodných podmienok vydávaných Železničnou spoločnosťou, a.s., ktoré sú dostupné zasielateľským spoločnostiam. ŠPED-TRANS dojednával v rámci zmlúv so Železničnou spoločnosťou, a.s. zľavy z ceny viazané na objem. Vo vzťahu k ŠPED-TRANS-u Železničná spoločnosť, a.s. neuplatňovala  spôsob dobropisov, ako ani žiadnu formu provízie, resp. bonusu v rámci zmluvných vzťahov mimo bežných zliav vyplývajúcich z obchodných podmienok.“
Svedok p. Ďurian sa ďalej do zápisnice vyjadril, že podľa jeho vedomostí cit.: „boli dojednávané odlišným spôsobom, aký vyplýva z bežných obchodných podmienok Železničnej spoločnosti, a.s. (teda odlišne ako boli uplatňované aj vo vzťahu k našej spoločnosti) od roku 1999 do roku 2004 zľavy z ceny pre spoločnosť Expres Slovakia... a to formou percentuálneho návratu...“.
Železničná spoločnosť, a.s. v liste zo dňa 25.08.2003 uviedla, že zmluvné vzťahy so zákazníkmi  od roku 1999 do roku 2003 boli uzatvárané na obdobie kalendárneho roka. Výsledkom dohodovacieho procesu so zákazníkom je Zmluva o podmienkach nákladnej prepravy, ktorá stanovuje základné podmienky poskytovania služieb nákladnej prepravy Železničnej spoločnosti, a.s. svojim zákazníkom a potrebný počet príloh „Dohoda o cene“, ktoré stanovujú cenu a upresňujú podmienky pre konkrétne prepravy.
Odchýlkou v porovnaní so smernicou a zmluvou o podmienkach nákladnej dopravy, súčasťou ktorej je aj dohoda o cene, uzatváranou na jej základe, je teda aj skutočnosť, že preskúmavané zmluvy neboli dojednané na obdobie jedného roka, ale na niekoľko rokov. Napr. Zmluva s podnikateľmi Express a Express Slovakia „Medzinárodná preprava, a.s.“ bola dodatkom  č. 3 zo dňa 15.10.2001 zmenená tak, že bola  nevypovedateľná do 31.12.2004.
  V tejto súvislosti Rada úradu opätovne poukazuje na vyjadrenie svedka p. Jána Ďuriana za ŠPEDT-TRANS Levice, a.s. ktorý do zápisnice zo dňa 22. júna 2004 uviedol cit.: „...Zmluvné vzťahy sú dojednávané na obdobie jedného roka, keďže cena, ktorá sa odvíja od tarify pre jednotlivé komodity vydané Železničnou spoločnosťou, a.s. je rovnako určovaná na obdobie jedného roka...“
Aj z vyššie uvedeného je zrejmé, že na viac ako jednoročné obdobie dojednané zmluvy a dohody nekorešpondujú s príslušnými smernicami pre dohodovanie podmienok prepravy tovaru.
To, že dohoda dojednaná napr. s Expressom a  Expressom Slovakia má odlišný charakter ako bežne dojednávané zmluvy so zasielateľskými spoločnosťami, vyplýva tiež z listu generálneho riaditeľa  Železničnej spoločnosti, a.s. Ing. Kužmu zo dňa 10.07.2003 adresovanému na Zväz logistiky a zasielateľstva SR, v ktorom sa uvádza cit.: „...Ako už bolo vyššie spomenuté, súčasné vedenie ZSSK má záujem poskytovať podmienky svojich služieb transparentným spôsobom, teda bez akýchkoľvek zvýhodnení niektorých zákazníkov. Je však možné konštatovať, že v minulosti boli pre spoločnosti skupiny Express Group vytvorené v niektorých oblastiach nadštandardné podmienky. Predmetné náležitosti sú momentálne v stave riešenia.“
V liste ministra dopravy, pôšt a telekomunikácií SR zo dňa 21.08.2003, ktorý je rovnako súčasťou spisu sa uvádza cit.: „...Je však potrebné konštatovať, že v čase existencie unitárnych Železníc Slovenskej republiky boli ich vtedajším generálnym riaditeľom uzatvorené so spoločnosťami patriacimi do skupiny Express Group zmluvné náležitosti nad rámec štandardne uplatňovaných podmienok...“
Vyššie uvedené listy Ing. Kužmu a ministra dopravy, pôšt a telekomunikácii ako dôkaz spochybnil  právny zástupca účastníka konania  JUDr. Hagyari z dôvodu, že tieto sú iba všeobecnou formuláciou, nehovoriacou o dohode o spolupráci, ktorá je predmetom konania. Je pravdou, že uvedené listy  sa nezmieňujú výslovne o dohode o spolupráci,  napriek uvedenému je však podľa názoru Rady úradu z ich kontextu zrejmé, že sa na ňu vzťahujú. Listy  boli napísané v období (21.08.2003 a 10.07.2003), kedy  mala Železničná spoločnosť, a.s., (predchodca účastníka konania) s podnikateľom Express a Express Slovakia uzavreté preskúmavané zmluvy. V liste ministra sa píše cit.: „Je však  potrebné konštatovať, že v čase existencie unitárnych Železníc Slovenskej republiky boli ich vtedajším generálnym riaditeľom uzatvorené so spoločnosťami patriacimi do skupiny Express Group  zmluvné náležitosti nad rámec štandardne uplatňovaných podmienok.“ Preskúmavaná zmluva o spolupráci bola uzatvorená ešte generálnym riaditeľom Železníc Slovenskej republiky čo potvrdzuje, že list sa vzťahuje na túto dohodu. Naviac v ďalšej vete sa uvádza cit.: „MDPT SR  v spolupráci s Protimonopolným úradom Slovenskej republiky podnikne príslušné kroky, aby ZSSK upravila svoje zmluvné záväzky voči spoločnostiam skupiny Express Group v súlade s transparentnými pravidlami hospodárskej súťaže“. Úrad nepreveroval v konaní  inú Dohodu o spolupráci,  čo rovnako  potvrdzuje vyššie uvedený záver.
Vyššie bolo citované vyjadrenie Ing. Kužmu, generálneho riaditeľa  Železničnej spoločnosti, a.s., ktorý vypovedal počas druhostupňového konania (zápisnica zo dňa 30.06.2004) v tejto  veci  a ktoré potvrdzuje skutočnosti uvedené v predmetných listoch.
 Bývalý právny zástupca účastníka konania JUDr. Novák ani ich súčasný právny zástupca JUDr. Hagyari neposkytli konkrétne vyjadrenie, resp. konkrétnu  analýzu, okrem všeobecných tvrdení o možnosti dojednať množstevnú zľavu, alebo výnimočnú cenu na základe smernice, ktoré by nasvedčovali, že dojednanie provízie v štyroch konkrétnych  prípadoch, korešpondovalo konkrétnej smernici pre dohodovanie podmienok prepravy tovaru, a že bol dodržaný postup podľa smernice, ktoré by zároveň vyvracali závery Rady úradu, ku ktorým aj po opätovnom posúdení veci dospela.
Pokiaľ ide o námietku vo vzťahu k transparentnosti dojednávaných provízii opierajúcu sa o znalosť verejne dostupného Kódexu UIC všetkými zasielateľskými spoločnosťami, Rada úradu po opätovnom preskúmaní dospela k záveru, že táto nie je dôvodná. Rada úradu preskúmala Dohodu o spolupráci medzi národnou asociáciou špeditérov združených v organizácii FIATA a železnicami združenými v Medzinárodnej asociácii železníc č. 251 z roku 1993, ktorá je súčasťou Kódexu UIC a zistila, že v zmysle tejto dohody  je zasielateľskej spoločnosti provízia poskytovaná iba v prípade, že zasielateľská spoločnosť vykonáva pre železnice sprostredkovateľské činnosti, a teda nekoná vo vlastnom mene. Provízie tak, ako boli dojednané  bývalou Železničnou spoločnosťou, a.s., nemajú preto oporu v Kódexe UIC.
Pokiaľ ide o výklad pojmu provízia, v súvislosti s námietkou JUDr. Hagyariho, podľa názoru Rady úradu nie je rozhodujúce, ako si zmluvné strany nazvali túto formu cenového zvýhodnenia dojednanú v preskúmavaných zmluvách a preto nie je pre posúdenie rozhodujúci rozbor tohto pojmu z právneho hľadiska. Rada úradu analyzovala jednotlivé zmluvy s ohľadom na ich  obsah a ich reálne plnenie a nie s ohľadom na  názvy ich príslušných článkov alebo paragrafov.
 V stanovisku k interpretácii pojmu provízia, vypracovanom prof. JUDr. Mamojkom dňa 1. marca 2004,  sa uvádza, že cit.: ....[dôverná informácia]….
Uvedený záver potvrdzuje záver úradu a Rady úradu, že dojednaná provízia nekorešponduje tomu, čo je bežne pod pojmom provízia chápané v obchodných záväzkových vzťahoch.
V stanovisku sa ďalej uvádza, že cit.: ....[dôverná informácia]….
V tomto konaní nie je posudzované, či dojednaná odmena - provízia predstavuje štandardný alebo neštandardný nástroj využívaný v obchodných záväzkových vzťahoch. Za protisúťažné správanie v tomto prípade nie je považované dojednanie provízie ako takej, ale jej dojednanie iba s vybranými štyrmi spoločnosťami a naviac aj s týmito štyrmi spoločnosťami v rozdielnej výške. O protisúťažné správanie by nešlo ak by bolo dojednanie provízie dostupné všetkým zákazníkom účastníka konania na transparentnom a nediskriminačnom princípe.
Pokiaľ ide o v stanovisku zdôrazňovaný princíp zmluvnej voľnosti, na ktorom je postavený Obchodný zákonník, Rada úradu tento nespochybňuje, jeho interpretácia však nemôže byť daná spôsobom pripúšťajúcim porušovanie iných zákonov.
Podľa § 42 Obchodného zákonníka fyzické i právnické osoby, ktoré sa zúčastňujú na hospodárskej súťaži, aj keď nie sú podnikateľmi, majú právo slobodne rozvíjať svoju súťažnú činnosť v záujme dosiahnutia hospodárskeho prospechu a združovať sa na výkon tejto činnosti; sú však povinné pritom dbať na právne záväzné pravidlá hospodárskej súťaže a nesmú účasť na súťaži zneužívať.
V súvislosti s  námietkou JUDr. Hagyariho, že Protimonopolný úrad SR, odbor dohôd obmedzujúcich súťaž neposúdil dojednávanie provízie ako protizákonné ustanovenie, Rada úradu konštatuje, že odbor dohôd obmedzujúcich súťaž tak ani urobiť nemohol, keďže toto ustanovenie nepredstavuje dohodu obmedzujúcu súťaž vzhľadom na to, že protisúťažného správania formou uplatňovania rozdielnych podmienok pri zhodnom alebo porovnateľnom plnení voči jednotlivým podnikateľom, ktorými sú alebo môžu byť títo podnikatelia znevýhodňovaní v súťaži, sa môže dopustiť iba podnikateľ v dominantnom postavení, posúdenie správania ktorého patrí do kompetencie odboru zneužívania dominantného postavenia Protimonopolného úradu SR.
Ústav súdneho inžinierstva Žilinskej univerzity v Žiline (USI) vo svojom  stanovisku k dopadom na relevantný trh vypracoval analýzu zmien politickej a ekonomickej situácie a uviedol hlavné vplyvy na zmeny v oblasti zasielateľstva, vrátane zmien podielov určitých podnikateľov na danom trhu.
Rada úradu nespochybňuje závery tohto stanoviska, na druhej strane ich však nepovažuje za také, ktoré by vyvracali závery, ku ktorým dospela.
Je treba zdôrazniť, že stanovisko USI k dopadom na relevantný trh nebolo spracované zo súťažného pohľadu.
Predovšetkým, Rada úradu konštatuje, že stanovisko USI sa zaoberá najmä okolnosťami, ktoré viedli k expanzii a nárastu podielu Express Grup na relevantnom trhu poskytovania zasielateľských služieb v oblasti železničnej prepravy. Rada úradu nespochybňuje zistenia USI v tomto smere. 
Predmetom tohto správneho konania však bolo posúdenie konania Železničnej spoločnosti, a.s. pri poskytovaní provízií vybraným spoločnostiam.
 V samotnom stanovisku sa však uvádza, že cit.:.... [dôverná informácia]....
Uvedený záver je v rozpore so zisteniami úradu, keďže, ako je uvedené vyššie, niektorým spoločnostiam boli poskytnuté, bez existencie transparentných a nediskriminačných podmienok, provízie, ktoré nemajú oporu v predpisoch Železničnej spoločnosti, a.s., upravujúcich cenové podmienky.  
To, že v zmysle stanoviska CIT dohoda o spolupráci kopíruje bežné trhové zvyklosti a je v súlade s rámcovými podmienkami prepravného práva, ako uvádza účastník konania, nevylučuje jej rozpor so súťažným právom. Predmetom tohto konania je diskriminačný postup právneho predchodcu účastníka konania voči svojím zákazníkom a nie uzatvorenie dohody o spolupráci ako takej.
V súvislosti s námietkou JUDr. Hagyariho, aby si Rada úradu vyžiadala stanovisko odboru legislatívno-právneho a európskej integrácie v súvislosti s analýzou Dohody o spolupráci z dôvodu, že ide o atypický, inominátny a zmiešaný typ zmluvy a vzhľadom na rozpornosť interpretácie ustanovenia o provízii Rada úradu konštatuje, že odbor legislatívno-právny a európskej integrácie je organizačnou zložkou Protimonopolného úradu SR bez rozhodovacej právomoci vo vecných súťažných otázkach. Právny názor daný týmto odborom nemôže byť záväzný ani nijak nevyhnutný pre posúdenie veci Radou úradu, ktorá je nezávislým druhostupňovým orgánom.
V konaní bolo preukázané, že provízie boli dojednané a vyplácané iba štyrom zasielateľským spoločnostiam, pričom s každou z nich boli dojednávané na individuálnej báze, čo sa prejavilo v odlišných dojednaniach týkajúcich sa výšky  provízie, čo potvrdil aj Ing. Kužma. Takýto systém dojednávania finančného zvýhodnenia nemožno považovať za transparentný a objektívny, dostupný všetkým záujemcom, ako to tvrdil právny zástupca JUDr. Novák. O tom svedčí aj skutočnosť, že dojednania o provízii  boli uskutočnené mimo  rámca smernice. 
Poskytovanie provízií vybraným spoločnostiam, medzi inými aj  spoločnosti Express a Express Slovakia, predstavovalo pre tieto spoločnosti konkurenčnú výhodu oproti iným podnikateľom. Rada úradu sa nezaoberala posúdením, či expanzia Express Group nastala práve v dôsledku poskytovania provízie, keďže toto nebolo pre účely tohto správneho konania nevyhnutné.
Selektívny výber zasielateľov pri dojednávaní cenového zvýhodnenia- odmeny, resp. provízie, ako si to nazvali zmluvné strany, bez existencie transparentných a nediskriminačných podmienok, sťažil súťaženie o zákazníka v oblasti poskytovania zasielateľských služieb najmä ekonomicky slabším podnikateľom, ktorí zrejme aj  vzhľadom na svoju pozíciu nemali možnosť  vyjednať si obdobné podmienky u bývalej Železničnej spoločnosti, a.s. Ing. Kužma do zápisnice zo dňa 30.júna 2004 uviedol, že cit. : „možno konštatovať, že podnikateľ Express je veľmi silná firma, ktorá je spôsobilá, vzhľadom na svoju vyjednávaciu silu umožňujúcu jej vyjednať u Železničnej spoločnosti a.s., lepšie cenové podmienky.“ 
Vo všeobecnosti môže cenová diskriminácia ovplyvňovať aj rozhodnutia potenciálnych konkurentov o vstupe na trh, na ktorom sa uplatňuje.
Právny zástupca účastníka konania vo vyjadrení k výzve pred vydaním rozhodnutia (list zo dňa 16.03.2006) namietal, že nie je možné uplatniť úplne totožné podmienky pre všetkých súťažiteľov, keď každý zasielateľ má vlastných od ostatných rozdielnych klientov, prepravuje rôzny druh tovaru na rôznych reláciách a naviac má aj  inú vyjednávaciu silu.
Je v rozpore so súťažnými pravidlami, ak podnikateľ v dominantnom postavení  uplatňuje rozdielne podmienky  pri zhodnom alebo porovnateľnom plnení. Preskúmavané zmluvy z hľadiska ich predmetu považuje Rada úradu za porovnateľné plnenie. Podľa preskúmavaných zmlúv štyria podnikatelia, s ktorými boli uzavreté, mali za províziu dodať Železničnej spoločnosti, a.s. porovnateľné služby. V tejto súvislosti nie je rozhodujúce, že išlo o rôznych podnikateľov s odlišnou zákazníckou bázou a pod.  
V súvislosti s právnym názorom krajského súdu ako aj námietkou  predchádzajúceho právneho zástupcu účastníka konania JUDr. Nováka, že aj keď by možnosť uzavrieť zmluvy s rovnakým obsahom, t.j. s ustanovením o „provízii“, pričom len percentuálna výška „provízie“ by bola rozdielna využilo akékoľvek množstvo podnikateľov muselo by ísť vždy o zneužitie dominantného postavenia, pričom nie  je zrejmé, od akého počtu uzavretých zmlúv na relevantnom trhu so zasielateľskými službami, by takéto konanie nebolo považované za zneužívanie dominantného postavenia Rada úradu uvádza nasledovné.
Zákon zakazuje uplatňovanie rozdielnych podmienok zo strany dominantného podnikateľa pri zhodnom alebo porovnateľnom plnení, preto aj  v prípade, žeby  rovnaké zmluvy, aké boli uzavreté s vybranými štyrmi zasielateľskými spoločnosťami, mali uzavreté aj ďalší podnikatelia, pričom finančné zvýhodnenie (provízia) by bolo dojednané bez objektívneho zdôvodnenia rôznym spôsobom, resp. v rozdielnej výške, mohlo by dôjsť k zneužitiu dominantného postavenia v dôsledku uplatňovania diskriminačného prístupu. Preto nie je namieste v tejto súvislosti otázka od akého počtu uzavretých zmlúv by už nedochádzalo k protisúťažnému správaniu.
Podnikateľ, ktorý je v dominantnom postavení je pre svojich odberateľov nevyhnutným obchodným partnerom, títo nemajú možnosť získať zhodnú alebo porovnateľnú službu inak. 
Podnikateľ v dominantnom postavení, o to viac v monopolnom postavení, ako je tomu v tomto prípade, má preto špeciálnu zodpovednosť za svoje správanie, aby ním neobmedzoval súťaž. 
Rada úradu ďalej dospela k záveru, že  k  uplatňovaniu rozdielnych podmienok pri zhodnom a porovnateľnom plnení nemusí dochádzať výlučne vo vzťahu k podnikateľom, ktorí sú podnikateľmi na rovnakom  relevantnom trhu a sú teda konkurentmi. 
Rozhodujúcou skutočnosťou pre naplnenie ustanovenia § 8 ods. 2 písm. c) zákona č. 136/2001 Z.z. je to, že právny predchodca účastníka konania podnikateľ Železničná spoločnosť, a.s. pri poskytovaní služby železničnej nákladnej dopravy hromadných substrátov pre veľkoodberateľov na stredných a dlhých tratiach na území Slovenskej republiky dojednal iba so štyrmi podnikateľmi v zmluvách províziu  a naviac aj dojednania provízie s týmito štyrmi podnikateľmi boli odlišné.
Konaním Železničnej spoločnosti, a.s., spočívajúcom v selektívnom dojednaní  provízie iba so štyrmi podnikateľmi poskytujúcimi služby zasielateľstva, bez existencie transparentných podmienok dojednávania takejto provízie dostupných ostatným zasielateľským spoločnostiam, došlo k zvýhodneniu podnikateľov Express, Express Slovakia, Proxar a  NAKURAIL AG voči ostatným odberateľom služby železničnej nákladnej dopravy hromadných substrátov pre veľkoodberateľov na stredných a dlhých tratiach na území Slovenskej republiky.
Zasielateľské spoločnosti, ktoré sú  odberateľmi služby železničnej nákladnej dopravy, si intenzívne konkurujú v snahe získať zákazníka, pre ktorého jedným z rozhodujúcich kritérií pre výber zasielateľskej spoločnosti je cena poskytovanej služby, ako vyplynulo aj z doplnenia dokazovania. V dôsledku poskytnutia provízie mali zasielateľské spoločnosti možnosť poskytovať svoje služby v nižších cenách  a tým si zabezpečiť lepšie postavenie na trhu v boji o zákazníka.
  Rada úradu považuje za potrebné zdôrazniť v súvislosti s námietkami JUDr. Hagyariho pod bodom 10 v časti II, že nenamieta, že postavenie skupiny Express na trhu  môže súvisieť s viacerými faktormi, vrátane ním uvádzaných, je však zrejmé, že konanie podnikateľa Železničná spoločnosť, a.s. mohlo mať za následok ďalšie posilnenie takéhoto postavenia, ktoré nie je následkom prirodzenej expanzie tohto podnikateľa na trhu. Tu je potrebné opätovne zdôrazniť, že pri posudzovanej praktike diskriminácie  nie je rozhodujúce presne určiť v akej miere došlo v dôsledku tejto praktiky k reálnemu posilneniu postavenia  napr. podnikateľa Express na trhu, ale rozhodujúcim je  to, že došlo k ekonomicky neodôvodnenému rozdielnemu dojednávaniu cenových zvýhodnení zo strany Železničnej spoločnosti, a.s. vo vzťahu k jednotlivým podnikateľom pri odbere porovnateľnej služby, čím boli títo v súťaži o poskytovanú službu zvýhodnení vo vzťahu k iným jej odberateľom. 
 Súčasne Rada úradu konštatuje, že  dojednaním rôznych cenových zvýhodnení - provízií  s podnikateľmi Express, Express Slovakia, Proxar a NAKURAIL AG došlo aj k znevýhodneniu v súťaži medzi týmito podnikateľmi navzájom. Uvedené potvrdil aj Generálny riaditeľ Železničnej spoločnosti, a.s. Ing. Kužma keď  uviedol do zápisnice zo dňa 30. júna 2004 cit.: „ Možno konštatovať, že podnikateľ Express je veľmi silná firma, ktorá je spôsobilá, vzhľadom na svoju vyjednávaciu silu umožňujúcu jej vyjednať u Železničnej spoločnosti, a.s. lepšie cenové podmienky...“
Zistenia Rady úradu možno podporiť aj judikatúrou Európskeho súdneho dvora, keďže právna úprava zneužívania dominantného postavenia v SR je totožná s článkom 82 (predtým článok 86) Zmluvy o založení Európskeho spoločenstva vzťahujúcim sa na zneužívanie dominantného postavenia. Vychádzajúc z prípadového práva Európskeho súdneho dvora, zneužívanie je pojem zahŕňajúci správanie podnikateľa v dominantnom postavení, ktoré je spôsobilé ovplyvniť štruktúru trhu, kde už v dôsledku prítomnosti takéhoto podnikateľa je súťaž oslabená a ktoré rôznymi formami líšiacimi sa od tých bežne používaných v prípade, keď je súťaž fungujúca, má účinky, ktoré bránia udržaniu existujúcej súťaže, alebo jej rozvoju ( viď. Hoffmann-La Roche v Commission (1979) ECR 461).
Podnikateľovi v dominantnom postavení nemôže byť upreté právo brániť svoje obchodné záujmy a prijať potrebné kroky na ich ochranu, zakázaným je však takéto  správanie pokiaľ je jeho cieľom posilnenie dominantného postavenia a  jeho zneužívanie (viď. Case T-65/89 BPB Industries and British Gypsum v Commission (1993) ECR II-389).
Európsky súdny dvor  v rozhodnutí United Brands v Commission, Case  22/76 ECR (1978) uviedol, že trh, ktorý je potrebné zohľadniť v prípade praktiky diskriminácie je trh, kde sa stretáva súbeh dopytu a ponuky  medzi dodávateľom a prvotným kupujúcim, teda trh súbehu ponuky a dopytu po tovaroch, ktoré poskytuje podnikateľ v dominantnom postavení,  a nie trh, na ktorom kupujúci skutočne pôsobí.
Rada úradu poukazuje na rozhodnutie Európskeho súdneho dvora vo veci Hoffman-La Roche v Commisssion, Prípad 85/76, (1979) ECR  v ktorom súd rozhodol, že došlo k porušeniu článku 86 písm. c) Zmluvy  uplatňovaním rozdielnych podmienok pri zhodnom alebo porovnateľnom plnení voči jednotlivým odberateľom vitamínov Rocha, pričom títo  odberatelia Rocha využívali ním dodávané vitamíny na rôzne účely a nebolo teda preukázané, že by boli navzájom konkurentmi. 
Rozsudky vo veci United Brands a vo veci Hoffman-La Roche potvrdzujú názor Rady úradu v súvislosti s tým, že pri praktike diskriminácie  je potrebné zohľadniť trh, na ktorom sa stretáva súbeh ponuky a dopytu po tovare poskytovanom podnikateľom v dominantnom postavení.
Rada úradu sa odvoláva aj na rozhodnutie vo veci  Prípad   T-228/97, Irish Sugar (1999), ECR II-2969, ktorým súd potvrdil rozhodnutie Európskej Komisie. Európska Komisia v tomto rozhodnutí v bode 150 uviedla nasledovné cit.: „Hoci neexistuje na základe práva požiadavka vo vzťahu k spoločnosti v dominantnom postavení účtovať identické ceny alebo zverejňovať ich podmienky, samotný nedostatok transparentnosti celého rabatového systému Írskeho cukru, zahŕňajúc exportné rabaty, v rámci ktorého ani rozsah rabatov ani objemy, na ktoré sa viažu nie je jednotný alebo písomne komunikovaný s odberateľmi môže byť považovaný za zneužitie  dominantného postavenia.“ V tomto rozhodnutí poukazuje Európska Komisia aj na prípad  Michelin, v ktorom ad hoc neobjektívny (t.j. neporovnateľný medzi odberateľmi) a ústny charakter systému rabatov spoločnosti bol považovaný Európskou Komisiou za diskriminačný. Európska Komisia poukazuje na názor  Advocate - General, podľa ktorého vytvorenie   systému bonusov a zliav, ktoré boli určované na individuálnej báze a tak neboli jednotne diskutované so všetkými dílermi vopred, vytvára možnú diskrimináciu, čím dochádza k zneužitiu podľa článku 86 Zmluvy. Netransparentný a variabilný systém rabatov Írskeho cukru vytváral podľa názoru Komisie  príležitosť pre obmedzovanie už oslabenej súťaže na trhu priemyselného cukru v Írsku.
Vychádzajúc zo spisového materiálu a na základe vyššie popísaného doplneného dokazovania, zohľadniac aj judikatúru Európskeho súdneho dvora,  Rada úradu po opätovnom preskúmaní veci na základe rozsudku krajského súdu dospela k záveru, že uplatnením netransparentného systému poskytovania cenového zvýhodnenia – provízie,  na základe ktorého právny predchodca Železničnej spoločnosti Cargo Slovakia, a.s., Železničná spoločnosť, a.s. selektívnym spôsobom, na individuálnej báze, poskytovala cenové zvýhodnenia formou dojednanej provízie  zasielateľským spoločnostiam  Express, Express Slovakia, Proxar a NAKURAIL AG, došlo k naplneniu ustanovenia § 8 ods. 2 písm. c) zákona č. 136/2001 Z.z. a v prípade podnikateľa Express, Express Slovakia a NAKURAIL AG aj k naplneniu ustanovenia § 8 ods.2 písm. c) zákona č. 136/2001 Z.z. v znení zákona č. 204/2004 Z.z., t.j. k uplatňovaniu rozdielnych podmienok pri zhodnom alebo porovnateľnom plnení voči jednotlivým podnikateľom, ktorými sú alebo môžu byť títo podnikatelia znevýhodňovaní v súťaži, ktoré je zakázané podľa § 8 ods. 6 zákona č. 136/2001 Z.z., rovnako tak podľa § 8 ods. 6 zákona č. 136/2001 Z.z. v znení zákona č. 204/2004 Z.z.
Tvrdenie právneho zástupcu účastníka konania Železničnej spoločnosti Cargo Slovakia, a.s. vo vyjadrení k výzve pred vydaním rozhodnutia, že Rada úradu nerešpektovala právny názor súdu, Rada úradu odmieta. Súd zrušil rozhodnutie Rady úradu podľa § 250j  ods. 2 písm. d) a  e) Občianskeho súdneho poriadku, t.j. z dôvodu, že rozhodnutie je nepreskúmateľné pre  neúplnosť spisov správneho orgánu, resp. z dôvodu, že spisy neboli predložené a z dôvodu, že bola zistená taká vada (procesná), ktorá mohla mať vplyv na zákonnosť napadnutého rozhodnutia. Súd poukázal, že sa  Rada úradu nevysporiadala so stanoviskom vypracovaným USI a stanoviskom prof. Mamojku. Súd súčasne citoval závery stanoviska USI s ktorými sa stotožnil. Rada úradu, ako je vyššie uvedené, ich nespochybňuje, avšak tieto závery nie sú výsledkom analýzy stavu na danom trhu vykonanom  z pohľadu súťažného práva a nespochybňujú preto závery úradu a Rady úradu v tomto konaní. 
Kompetenciu na rozhodovanie v oblasti ochrany hospodárskej súťaže, t.j. či napr. určité konanie je alebo nie je zneužitím dominantného postavenia má výlučne  Protimonopolný úrad SR v prvom stupni a Rada úradu v druhom stupni. Súd je kompetentný rozhodnutie Rady úradu preskúmať z pohľadu jeho zákonnosti, čo aj urobil, nie však vecne vo veci rozhodnúť. Súd pokiaľ ide o vecné závery citoval tvrdenia a stanoviská právnych zástupcov účastníka konania ako aj stanovisko prof. Mamojku v tejto súvislosti. Súčasne konštatoval, že Rada úradu sa s týmto stanoviskom nevysporiadala, čím jej uložil povinnosť sa  týmto stanoviskom  zaoberať a vysporiadať. Na základe rozsudku súdu, ktorým vec vrátil Rade úradu na opätovné prerokovanie a rozhodnutie, pričom ju zaviazal sa vysporiadať so všetkými predloženými dôkazmi, Rada úradu opätovne vec prerokovala a vo veci rozhodla.
Pokiaľ ide o ďalšie námietky, Rada úradu vo vzťahu k námietke JUDr. Hagyariho  pod bodom 1 v časti II uvádza, že podnikatelia Proxar a NAKURAIL AG nenamietali lehotu určenú im na vyjadrenie sa pred vydaním rozhodnutia a túto ani nežiadali predĺžiť, rovnako nenamietali možnosť uplatňovať svoje práva a povinnosti účastníkov konania v tomto konaní. Naviac v tomto konaní sa nerozhoduje o protisúťažnom konaní podnikateľa Proxar alebo NAKURAIL AG.
Vo vzťahu k námietke JUDr. Hagyariho pod bodom 2 v časti II, ktorá súvisí s nesprávnym označením účastníka konania, ktorého v tomto konaní zastupoval, Rada úradu uvádza, že prvostupňový orgán túto chybu opravil listom z 13. februára 2004.
XII. Pokuta
Podľa § 38 ods.1 zákona č.  136/2001 Z.z. a podľa § 38 ods.1 zákona č. 136/2001 Z.z. v znení zákona č. 204/2004 Z.z., za porušenie zákazu zneužívania dominantného postavenia uloží úrad podnikateľovi pokutu do 10 % z obratu podľa § 10 ods. 3 za predchádzajúce uzavreté účtovné obdobie a podnikateľovi, ktorý za predchádzajúce uzavreté účtovné obdobie dosiahol obrat do 10 000 Sk alebo ktorý nemal žiadny obrat, alebo podnikateľovi, ktorého obrat nemožno vyčísliť, pokutu do 10 000 000 Sk.
Podľa § 38 ods.10 zákona č.136/2001 Z.z.,  ako aj  podľa § 38 ods.10 zákona č. 136/2001 Z.z. v znení zákona č. 204/2004 Z.z. (keďže ustanovenia relevantné pre uloženie pokuty sa nemenili), úrad  pri ukladaní pokuty posudzuje závažnosť a dĺžku trvania porušovania ustanovení zákona. Pri posudzovaní závažnosti porušovania ustanovení tohto zákona berie do úvahy jeho povahu, skutočný dopad na trh a tam kde je to účelné, veľkosť relevantného trhu. Okrem týchto kritérií úrad pri ukladaní pokuty berie do úvahy aj iné faktory, najmä opakované porušovanie tohto zákona tým istým podnikateľom, odmietnutie podnikateľa spolupracovať s úradom, postavenie podnikateľa ako vodcu alebo iniciátora porušovania ustanovení tohto zákona, získanie majetkového prospechu v dôsledku porušenia ustanovenia tohto zákona alebo neplnenie dohody obmedzujúcej súťaž v praxi. 
Rada úradu dospela k záveru, že konanie Železničnej spoločnosti, a.s. má charakter závažného porušenia. 
 	Rada úradu konštatuje, že správanie spočívajúce v uplatňovaní diskriminačného prístupu je praktikou, ktorá je spôsobilá obmedziť súťaž, prostredníctvom ovplyvnenia štruktúry trhu, s možnými negatívnymi dopadmi na spotrebiteľov. Je potrebné zdôrazniť, že  predpokladom uloženia pokuty však nie je preukázanie, že skutočne došlo k obmedzeniu súťaže na trhu, resp. že došlo k reálnemu poškodeniu spotrebiteľov. Toto konštatovanie možno oprieť aj o rozsudok v právnej veci Compagnie maritime belge transport a ďalší v Komisia (č. T-24/93, T-25/93, T-26/93 a T-28/93, v ktorom súd konštatoval, že ak jeden  alebo viacero podnikov majúcich dominantné postavenie skutočne realizujú postup, ktorého cieľom je odstrániť konkurenta, okolnosť, že zamýšľaný výsledok sa nedostavil nestačí preto, aby sa zamietlo posúdenie tohto postupu ako zneužitie dominantného postavenia v zmysle čl. 86 Zmluvy.
 Vzhľadom na to, že v posudzovanom prípade došlo k diskriminácii, t.j. k uplatňovaniu rozdielnych podmienok pri porovnateľnom plnení aj voči jednotlivým podnikateľom ktorí sú navzájom v konkurenčnom postavení, dopad na trh je o to škodlivejší. Svedčí o tom aj posilňovanie trhového podielu najmä podnikateľov patriacich do skupiny Express Group t.j.  Express a Express Slovakia v rozhodnom posudzovanom období, v dôsledku čoho sa cítili poškodení konkurenti týchto spoločností, ako napr. podnikateľ ŠPED-TRANS, a.s. Levice. Svedok Ján Ďurian za ŠPED-TRANS, a.s. Levice sa do zápisnice zo dňa 22. júna 2004 vyjadril cit.:„ Rovnako skutočnosť odlišného poskytovania zliav pre firmu Expres Slovakia potvrdzuje aj objektívne neodôvodniteľná expanzia firmy Express Slovakia od roku 1999“. Podľa vyjadrenia Zväzu logistiky a zasielateľstva SR doručeného na úrad 13.10.2003, zaevidovaného pod č. 6306, v dôsledku zvýhodnenia podnikateľa Express došlo k presunu veľkej časti zákazníkov od iných zasielateľských spoločností k podnikateľovi Express. Podľa vyjadrenia Zväzu logistiky a zasielateľstva SR v tom istom liste,  podnikateľ Trade Trans Rail vypadol v dôsledku veľkého poklesu zákazníkov zo skupiny veľkých zasielateľských spoločností. 
Ďalším rozhodujúcim kritériom pre posúdenie výšky pokuty je dĺžka porušovania. Rada úradu zistila, že prvostupňový orgán nesprávne určil dĺžku porušovania podnikateľom Železničná spoločnosť, a.s., čo sa odvíjalo od nesprávneho posúdenia, keď pričítal konanie Železníc Slovenskej republiky Železničnej spoločnosti, a.s. Zneužívania dominantného postavenia sa mohla Železničná spoločnosť, a.s. dopustiť iba  odo dňa svojho vzniku, t.j. od 01.01.2002.

	Vychádzajúc zo zisteného skutkového stavu, k porušovaniu zákona č. 136/2001 Z.z. a zákona č. 136/2001 Z.z. v znení zákona č.204/2004 Z.z. teda dochádzalo prostredníctvom uzatvorenia a plnenia alebo iba plnenia jednotlivých vyššie uvedených dohôd a zmlúv  od 01.01.2002.  
Z hľadiska dĺžky porušovania ide o strednodobé porušovanie. Za strednodobé porušovanie možno považovať porušovanie od 6 mesiacov do 3 rokov.
Nesprávne posúdenie dĺžky porušovania Železničnou spoločnosťou, a.s. bolo aj dôvodom na zníženie výšky pokuty.
	Rada úradu vychádzajúc zo spisového materiálu dospela k záveru, že neboli získané dôkazy, ktoré by preukazovali získanie majetkového prospechu v dôsledku porušenia zákona č. 136/2001 Z.z a zákona č. 136/2001 Z.z. v znení zákona č. 204/2004 Z.z..
	Rada úradu nezistila ďalšie okolnosti, ktoré by mohli mať vplyv na výšku pokuty.
	Vzhľadom na vyššie uvedené, rozhodla Rada úradu na svojom zasadnutí dňa 12. 05. 2006, tak ako je uvedené vo výroku tohto rozhodnutia.

Poučenie : 

Proti tomuto rozhodnutiu sa podľa § 61 ods. 2 zákona č. 71/1967 Zb. o správnom konaní (správny poriadok) v znení neskorších predpisov nemožno odvolať. Proti tomuto rozhodnutiu možno podať žalobu podľa § 247 Občianskeho súdneho poriadku na Najvyšší súd Slovenskej republiky do dvoch mesiacov od jeho doručenia.  

                                
			
                                                           Danica Paroulková 
                                                               predsedníčka  
                                     Rady Protimonopolného úradu Slovenskej republiky

 Rozhodnutie sa doručí :

1. JUDr. Pavol Hagyari, advokátska kancelária, Vlčková 8/A, 811 05 Bratislava
   2. Protimonopolný úrad SR, odbor zneužívania dominantného postavenia

                                 

	
Naše číslo:	
Číslo SK:	
Vaše číslo: