PROTIMONOPOLNÝ ÚRAD SLOVENSKEJ REPUBLIKY

ROZHODNUTIE
Číslo:	2015/KH/R/2/037	Bratislava 24. septembra 2015  	

	Rada Protimonopolného úradu Slovenskej republiky, ako orgán príslušný na konanie podľa § 18 ods. 1 zákona č. 136/2001 Z. z. o ochrane hospodárskej súťaže a o zmene a doplnení zákona Slovenskej národnej rady č. 347/1990 Zb. o organizácii ministerstiev a ostatných ústredných orgánov štátnej správy Slovenskej republiky v znení neskorších predpisov v znení neskorších predpisov, v správnom konaní č. 0020/OKT/2013, na základe rozkladu podaného podnikateľom GEODIS SLOVAKIA, s.r.o., IČO: 31 595 537, so sídlom Kapitulská 12, 974 01 Banská Bystrica, prostredníctvom právneho zástupcu, Advokátska kancelária Majeriková & Partners, s.r.o., so sídlom Miletičova 23, 821 09 Bratislava a podnikateľom EUROSENSE, s.r.o., IČO: 34 109 323, so sídlom Kutuzovova 13, 831 03 Bratislava prostredníctvom právneho zástupcu Advokátska kancelária Majeriková & Partners, s.r.o., so sídlom Miletičova 23, 821 09 Bratislava proti rozhodnutiu Protimonopolného úradu Slovenskej republiky, odboru kartelov, č. 2014/KH/1/1/038 zo dňa  13.11.2014  rozhodla tak, že
 
z r u š u j e
podľa § 59 ods. 3 zákona č. 71/1967 Zb. o správnom konaní (správny poriadok) v znení neskorších predpisov rozhodnutie Protimonopolného úradu Slovenskej republiky, odboru kartelov č. 2014/KH/1/1/038  zo dňa 13.11.2014  a vec mu vracia na nové prejednanie a rozhodnutie.

Odôvodnenie
I. 

(1)	Protimonopolný úrad Slovenskej republiky, odbor kartelov (ďalej ako „úrad“), v správnom konaní číslo 0020/OKT/2013, vydal dňa 13.11.2014 rozhodnutie č. 2014/KH/1/1/038 (ďalej ako „napadnuté rozhodnutie“, „rozhodnutie úradu“). Proti  tomuto rozhodnutiu podali  rozklad obaja účastníci konania.	

(2)	Podľa § 59 ods. 1 zákona č. 71/1967 Zb. o správnom konaní (správny poriadok) v znení neskorších predpisov (ďalej ako „Správny poriadok“) odvolací orgán preskúma napadnuté rozhodnutie v celom rozsahu, ak je to nevyhnutné, doterajšie konanie doplní, prípadne zistené vady odstráni.

(3)	Rada úradu ako orgán rozhodujúci o rozklade preskúmala na základe podaných rozkladov prvostupňové rozhodnutie a spisový materiál s ním súvisiaci a dospela k nasledovným záverom.

II. Doterajší priebeh konania 
Rozhodnutie úradu  

(4)	V roku 2013 úrad v rámci prešetrovania dodržiavania súťažných pravidiel, získal z verejne dostupných zdrojov (centrálny register zmlúv, centrálny register dokumentov verejného obstarávania a Vestník verejného obstarávania) informácie, ktoré indikovali možné porušenie § 4 zákona na trhu výroby, distribúcie a predaja fotogrametrických produktov. Úrad zistil, že v roku 2011 uzavreli spoločnosti GEODIS SLOVAKIA, s.r.o., IČO: 31 595 537, so sídlom Medený Hámor 15, Banská Bystrica 974 01 (v súčasnosti GEODIS SLOVAKIA, s.r.o., IČO: 31 595 537, so sídlom Kapitulská 12, 974 01 Banská Bystrica, ďalej ako „GEODIS“) a EUROSENSE, s.r.o., IČO: 34 109 323, so sídlom Kutuzovova 13, Bratislava 831 03  (ďalej ako „EUROSENSE“) v súlade so zákonom NR SR č. 618/2003 Z.z. o autorskom práve a právach súvisiacich s autorským právom v znení neskorších predpisov (ďalej len „autorský zákon“), ako poskytovatelia licenčné zmluvy (ďalej len LZ“) pod názvom „Súhlas na používanie účelových digitálnych farebných ortofotomáp“ č. 2011-413  a č. 2011-125-2  s Výskumným ústavom pôdoznalectva a ochrany pôdy (ďalej len „VÚPOP“) ako nadobúdateľom. 

(5)	Zo znenia LZ úrad zistil, že účastníci konania sa zaväzujú poskytnúť  údaje z účelovej digitálnej ortofotomapy Slovenska v plošnom rozsahu 50%, podmienky plnenia zmluvy boli takmer totožné.

(6)	Na základe vyššie uvedeného, za účelom zistiť, akým spôsobom a za akých podmienok sa spoločnosti GEODIS a EUROSENSE zúčastňovali verejných obstarávaní, zhromaždil úrad informácie a dokumenty týkajúce sa účasti spoločností GEODIS a EUROSENSE vo verejných obstarávaniach.  Z analýzy jednotlivých tendrov vyplynulo, že tieto boli realizované spravidla formou rokovacieho konania bez zverejnenia  a vo väčšine prípadov bola podaná len jedna ponuka (buď GEODIS alebo EUROSENSE). Tam, kde dali ponuku obidve spoločnosti vykazujú tieto ponuky vysoké znaky podobnosti. 

(7)	Vyššie uvedené zistenia úradu naznačovali, že nie je vylúčené, že medzi spoločnosťami GEODIS a EUROSENSE môže existovať dohoda obmedzujúca súťaž, týkajúca sa cien, rozdelenia trhu a kolúzie v procese verejného obstarávania. Za účelom preveriť svoje podozrenie, uskutočnil úrad dňa 14.08.2013 inšpekcie v priestoroch podnikateľov GEODIS a EUROSENSE. 

(8)	Na základe dôkazov získaných počas prehliadania e-mailovej komunikácie začal úrad dňa 16.12.2013 konanie č. 0020/OKT/2013 vo veci možnej dohody obmedzujúcej súťaž podľa § 4 ods. 3 písm. a), b), c) a f) zákona a čl. 101 Zmluvy o fungovaní Európskej únie (ďalej ako „ZFEÚ“) uzatvorenej medzi podnikateľmi GEODIS a EUROSENSE, ktorej cieľom bolo priame, alebo nepriame určenie cien tovaru, alebo iných obchodných podmienok, obmedzenie, alebo kontrola výroby, odbytu, technického rozvoja, alebo investícií, rozdelenie trhu a kolúzia v procese verejného obstarávania, prostredníctvom koordinácie správania a výmeny citlivých informácií na relevantnom trhu výroby, distribúcie a predaja tovarov a služieb v oblasti geodézie a kartografie, predovšetkým v oblasti leteckého meračského snímkovania a produktov leteckej fotogrametrie (letecké snímky, ortofotomapy, digitálne modely terénu, digitálne modely povrchu, digitálne modely reliéfu, digitálne mapové podklady, mapovanie – 3D modely, 3D laserové skenovanie, rôzne 3D vizualizácie (napr. budov, fasád, objektov a povrchov), vrátane rôznych dátových sád na území Slovenskej republiky (ďalej len „SR“). Uvedené konanie podnikateľov úrad posudzoval v období najneskôr od 06.12.2005 do 02.08.2013, t.j. v časovom úseku, ktorý úrad vymedzil na základe získania relevantných dôkazov o porušení zákona.

(9)  Dňa 13.11.2014 vydal úrad rozhodnutie č. 2014/KH/1/1/038, ktorým rozhodol, že
„I. Konanie podnikateľov:

-	GEODIS SLOVAKIA, s.r.o., IČO: 31 595 537, so sídlom Medený Hámor 15, 974 01 Banská Bystrica (ďalej len „GEODIS SLOVAKIA, s.r.o.“), v konaní zastúpený spoločnosťou Advokátska kancelária Majeriková & Partners, s.r.o., so sídlom Miletičova 23, 821 09 Bratislava  a
-	EUROSENSE, s.r.o., IČO: 34 109 323, so sídlom Kutuzovova 13, 831 03 Bratislava (ďalej len „EUROSENSE, s.r.o.“), v konaní zastúpený spoločnosťou Advokátska kancelária Majeriková & Partners, s.r.o., so sídlom Miletičova 23, 821 09 Bratislava  
 
v čase najneskôr od 06.12.2005 do 02.08.2013, spočívajúce v dohode, ktorá
obsahuje

-	priame, alebo nepriame určenie cien a ďalších obchodných, najmä licenčných podmienok distribúcie produktov; 
-	rozdelenie trhu prostredníctvom rozdelenia zákazníkov medzi podnikateľov GEODIS SLOVAKIA, s.r.o. a EUROSENSE, s.r.o.; 
-	rozdelenie trhu prostredníctvom rozdelenia územia pre účely vykonania leteckého meračského snímkovania v prípadoch, kedy bolo vykonávané letecké meračské snímkovanie mimo pravidelného leteckého meračského snímkovania územia celej Slovenskej republiky; 
-	znaky koluzívneho správania, v dôsledku ktorého podnikatelia GEODIS SLOVAKIA, s.r.o. a EUROSENSE, s.r.o. koordinovali svoje správanie v procese verejných obstarávaní, obchodných verejných súťaži, prieskumov trhov a iných obdobných postupov, 

je dohodou obmedzujúcou súťaž, ktorá má za cieľ obmedzenie súťaže na relevantnom trhu - výroby, distribúcie a predaja tovarov a služieb v oblasti leteckého meračského snímkovania a produktov leteckej fotogrametrie na území Slovenskej republiky a ktorá je podľa ustanovenia § 4 ods. 1 v spojení s § 4 ods. 3 písm. a), c) a f) zákona č. 136/2001 Z. z. o ochrane hospodárskej súťaže a o zmene a doplnení zákona Slovenskej národnej rady č. 347/1990 Zb. o organizácii ministerstiev a ostatných ústredných orgánov štátnej správy Slovenskej republiky v znení neskorších predpisov v znení predpisov účinných do 30.06.2014 a čl. 101 ods. 1 Zmluvy o fungovaní Európskej únie zakázaná.

II. V súlade s ustanovením § 32 ods. 2 písm. g) zákona č. 136/2001 Z. z. o ochrane hospodárskej súťaže a o zmene a doplnení zákona Slovenskej národnej rady č. 347/1990 Zb. o organizácii ministerstiev a ostatných ústredných orgánov štátnej správy Slovenskej republiky v znení neskorších predpisov v znení predpisov účinných do 30.06.2014 Protimonopolný úrad Slovenskej republiky zastavuje správne konanie vo veci dohody obmedzujúcej súťaž podľa § 4 ods. 3 písm. b) zákona  č. 136/2001 Z. z. o ochrane hospodárskej súťaže a o zmene a doplnení zákona Slovenskej národnej rady č. 347/1990 Zb. o organizácii ministerstiev a ostatných ústredných orgánov štátnej správy Slovenskej republiky v znení neskorších predpisov v znení predpisov účinných do 30.06.2014, nakoľko nepreukázal, že došlo k porušeniu ustanovenia  § 4 ods. 3 písm. b) zákona  č. 136/2001 Z. z. o ochrane hospodárskej súťaže a o zmene a doplnení zákona Slovenskej národnej rady č. 347/1990 Zb. o organizácii ministerstiev a ostatných ústredných orgánov štátnej správy Slovenskej republiky v znení neskorších predpisov v znení predpisov účinných do 30.06.2014.

III. Podľa § 38 ods. 1 zákona č. 136/2001 Z. z. o ochrane hospodárskej súťaže a o zmene a doplnení zákona Slovenskej národnej rady č. 347/1990 Zb. o organizácii ministerstiev a ostatných ústredných orgánov štátnej správy Slovenskej republiky v znení neskorších predpisov v znení predpisov účinných do 30.06.2014 Protimonopolný úrad Slovenskej republiky za konanie uvedené v bode I. výrokovej časti tohto rozhodnutia ukladá:
a.	Podnikateľovi GEODIS SLOVAKIA, s.r.o., IČO: 31 595 537, so sídlom Medený Hámor 15, Banská Bystrica 974 01, pokutu vo výške 322 734 EUR (slovom tristodvadsaťdvatisíc sedemstotridsaťštyri EUR),

b.	Podnikateľovi EUROSENSE, s.r.o., IČO: 34 109 323, so sídlom Kutuzovova 13, Bratislava 831 03, pokutu vo výške 175 468 EUR (slovom jednostosedemdesiatpäťtisíc štyristošesťdesiatosem EUR),

ktorú sú vyššie uvedení podnikatelia povinní uhradiť do 15 dní odo dňa nadobudnutia právoplatnosti tohto rozhodnutia na účet Protimonopolného úradu Slovenskej republiky č. 7000060793, ŠP 8180, KS 1118, VS 201411038 vedený v Štátnej pokladnici Bratislava.“. 

III. Aplikácia právnych predpisov

(10) Pri aplikovaní procesných ustanovení sa úrad riadil časom začatia správneho konania. Konanie bolo začaté  dňa 16.12.2013, t.j. postupoval podľa zákona č. 136/2001 Z.z. o ochrane hospodárskej súťaže a o zmene a doplnení zákona Slovenskej národnej rady č. 347/1990 Zb. o organizácii ministerstiev a ostatných ústredných orgánov štátnej správy Slovenskej republiky v znení neskorších predpisov v znení účinnom do 30. júna 2014. Od 1. júla 2014  nadobudol účinnosť zákon  č. 151/2014 Z.z., ktorým sa mení a dopĺňa zákon č. 136/2001 Z. z. o ochrane hospodárskej súťaže a o zmene a doplnení zákona Slovenskej národnej rady č. 347/1990 Zb. o organizácii ministerstiev a ostatných ústredných orgánov štátnej správy Slovenskej republiky v znení neskorších predpisov v znení neskorších predpisov a ktorým sa menia a dopĺňajú niektoré zákony (ďalej ako „novela zákona“). Podľa § 44d ods. 3  tejto novely zákona konania začaté a neukončené do 30. júna 2014 sa dokončia podľa ustanovení zákona účinných od 1. júla 2014. Úrad preto v konaní od 1.7.2014 postupoval správne podľa procesných ustanovení účinných od 1.7.2014. Rovnako tak Rada úradu aplikuje procesné ustanovenia účinné od 1. júla 2014.

(11)	V čase uzatvorenia a aplikovania dohody v praxi bol účinný zákon č. 136/2001 Z.z. o ochrane hospodárskej súťaže a o zmene a doplnení zákona Slovenskej národnej rady č. 347/1990 Zb. o organizácii ministerstiev a ostatných ústredných orgánov štátnej správy Slovenskej republiky v znení neskorších predpisov v znení účinnom do 30. júna 2014. Úrad preto hmotnoprávne postupoval  podľa  zákona v znení účinnom do 30. júna 2014. Tento postup považuje Rada úradu za správny.
(12)	Úrad pri ukladaní pokuty aplikoval zákon v znení účinnom do 30. júna 2014. Podľa prechodných ustanovení § 44d ods. 2 novely zákona na ukladanie pokút za porušenie ustanovení predpisov účinných do 30. júna 2014 sa použijú ustanovenia zákona účinné od 1. júla 2014, ak sú pre podnikateľa priaznivejšie. V tomto prípade nová úprava nie je pre pokutovaných podnikateľov priaznivejšia. Rada konštatuje, že úrad postupoval správne.
(13)	Vzhľadom na vyššie uvedené, t.j. že novela zákona účinná od 1. júla 2014 nepriniesla zmeny relevantné pre posúdenie tohto prípadu, nie je potrebné v ďalšom texte rozlišovať medzi znením zákona účinným do 30.6.2014 a znením účinným po 1.7.2014, Rada úradu v ďalšom texte používa jednotnú skratku „zákon o ochrane hospodárskej súťaže“.
IV. Rozklady, námietky účastníkov konania:

(14)	Účastníci konania predložili najmä tieto námietky  (okruhy námietok):
(15)	Úrad vychádzal podľa účastníkov konania z nesprávnych právnych predpokladov. Nezohľadnil ich vzájomnú dohodu z roku 2004 podľa § 9 a § 40 autorského zákona. Ustanovenie § 9 priamo predvída spoločný postup autorov spojených diel a podľa dohody z roku 2004 sú povinní si vzájomne odsúhlasiť podmienky poskytnutej sublicencie k spojeným dielam (ich častiam). Komunikácia účastníkov konania, ktorú úrad považuje za dohodu obmedzujúcu súťaž sa deje na základe dohody z roku 2004, ktorú úrad považuje za dovolenú. Účastníci konania nie sú dohodou obmedzení na žiadne iné aktivity na relevantnom trhu, ktoré nesúvisia s tvorbou, aktualizáciou ani so spresňovaním spojených diel. Úrad si v tomto smere nesplnil povinnosť podľa § 47 Správneho poriadku – povinnosť riadne odôvodniť svoje rozhodnutie. Požiadavka úradu, aby účastníci konania ako podnikatelia pri predaji a distribúcii databáz zo spojených diel  vystupovali samostatne ako konkurenti a svoje kroky prakticky nekoordinovali je v praxi prakticky nevykonateľný.
(16)	Konkurencia medzi účastníkmi konania v posudzovanom segmente relevantného trhu (t.j. iba v malej časti relevantného trhu) neexistuje z toho dôvodu, že každá spoločnosť vlastnila iné dielo a teda v tomto prípade si nielen nikdy nekonkurovala, ale si ani nikdy konkurovať nemohla.
(17)	Úrad mal postupovať pri vyhodnocovaní ich spolupráce podľa doktríny pridružených obmedzení. Úrad mal taktiež postupovať pri vyhodnotení ich dohody podľa § 6 ods. 3 zákona o ochrane hospodárskej súťaže v znení do 30.6.2014 a čl. 101 ods. 3 ZFEÚ a vyhodnotiť ich argumentáciu v tomto smere. Úrad sa však podľa účastníkov konania s ich argumentáciou naplnenia individuálnej výnimky nevysporiadal.
(18)	Úrad nesprávne definoval trh; účastníci nesúhlasia s definíciou tovarového trhu, pokiaľ ide o satelitné snímky, podľa účastníkov konania mal úrad zaradiť do tovarového trhu aj satelitné snímky, nakoľko sú zastupiteľné s leteckými snímkami (LMS). Účastníci konania uvádzajú, že rozhodnutie úradu nezaradiť satelitné snímky v rámci vymedzenia tovarového trhu je založené na nepravdivých údajoch. Ďalej sa úrad nevysporiadal s ich predloženou argumentáciou k zastupiteľnosti satelitných snímok s LMS.
(19)	Úrad nesprávne vyhodnotil konkurenciu na relevantnom trhu. Účastníci konania poukazujú na situáciu v iných štátoch Európy, kde verejný obstarávateľ poskytuje pri verejnom obstarávaní digitálny model terénu (DTM) a vlícovacie body, t.j. nevyhnutné podklady pre spracovanie digitálnych ortofotomáp (ďalej v texte ako „OFM“ alebo „ortofotomapa/-y“). V Slovenskej republike ale verejný obstarávateľ ani akýkoľvek iný štátny subjekt nemá k dispozícii uvedené podklady a nemôže ich teda poskytovať spoločnostiam na ďalšie spracovanie. Ďalej argumentujú, že GKÚ (Geografický a kartografický ústav) je „priamym konkurentom“ spoločností EUROSENSE a GEODIS na relevantnom trhu; v prípade jedného segmentu trhu (3D model územia)  je dokonca v postavení lídra na trhu. Ide však o DTM s inými jednoduchšími parametrami, ktoré umožňujú široké použitie DTM, ale tento model  nie je dostatočný ako podklad pre spracovanie digitálnych ortofotomáp. Taktiež účastníci konania požadujú doplniť do zoznamu ich konkurentov aj iné spoločnosti, a to spoločnosť Google, ako aj ostatných poskytovateľov ortofotomáp z Google a poskytovateľov ortofotomáp zo satelitných snímok; spoločnosť GEODETICCA VISION s.r.o., spoločnosť Expert_for3D_Landscape, spol. s r.o., spoločnosť Flynet s.r.o. a Národná Geograficko informačná s.r.o. V tomto smere považujú niektoré vyjadrenia spoločností za nepravdivé, alebo neúplné a účelové a na týchto nesprávnych tvrdeniach založil podľa účastníkov konania úrad svoje rozhodnutie.
(20)	Účastníci konania nesúhlasia s konštatovaním úradu, že ich dohoda mala za následok predražovanie cien (napr. bod 101 napadnutého rozhodnutia). Podľa účastníkov konania úrad nepreukázal, že ceny boli zvyšované. Komunikáciu, z ktorej vyvodil, že účastníci konania vedeli ponúknuť aj nižšie ceny pokiaľ predkladali ponuku samostatne, nesprávne vyhodnotil, keďže jeden z podnikateľov v tomto prípade nerešpektoval podmienku vopred daného súhlasu s poskytnutím licencie. Naopak, podľa účastníkov konania vďaka ich spolupráci – spojeným dielam mohli ich zákazníci benefitovať z nižších cien a rýchlej dostupnosti licencií k produktom. Taktiež odmietajú tvrdenie úradu v bode 250 napadnutého rozhodnutia o tom, že v dôsledku dohody dochádza k eliminácii kľúčových aspektov hospodárskej súťaže, a tým pádom k vylúčeniu aj potenciálnej hospodárskej súťaže medzi týmito podnikateľmi. Naopak argumentmi, aké výhody a benefity prináša ich spolupráca sa  úrad nezaoberal.
(21)	Účastníci konania taktiež napádajú posúdenie komunikácie úradom v napadnutom rozhodnutí, pokiaľ ide o jednotlivé tendre v časti 4 napadnutého rozhodnutia. Okrem toho, že úrad pri posúdení a vyhodnotení komunikácie podľa účastníkov konania ignoroval ich dohodu z roku 2004, zároveň niektorú komunikáciu vytrhol z kontextu, posúdil nesprávne, závery úradu pokladajú v niektorých častiach (napr. 4.3.1, 8.10 až 8.14, 4.3.2, 8.14, 8.15,  4.3.3, 8.16 a 8.19, 4.3.4, 8.20, 4.3.5, 8.21, 4.3.6, 8.22, 4.3.7, 8.23 a pod.) za klamlivé, alebo zavádzajúce, ničím nepodložené, nakoľko podľa účastníkov konania nevychádzajú zo spoľahlivo zisteného skutkového stavu. Účastníci konania zároveň odmietajú tvrdenia úradu o tom, že predstierali konkurenčné prostredie v tendroch, keď predložili obaja ponuky a uvádzajú, že zákazníkov vždy informovali o tom, že ponúkajú licencie k spojeným dielam.
(22)	Účastníci konania napádajú aj výšku uloženej pokuty, ako aj východiská pre uloženie pokuty. Účastníci konania namietajú okrem iného aj nesprávne vyčíslenú výšku obratu. V prípade podnikateľa GEODIS nemali byť zahrnuté položky, tržby za školenia používania prístrojov TOPCON pre zahraničnú spoločnosť GEODIS Austria, účtovanie dohadnej položky na výnosy projektov z budúcich období, tržby za refakturácie do zahraničia, tržby za servisné práce, resp. zapožičiavanie oftalmologických a geodetických prístrojov, rozpustenie položky za dobropis za servisné služby na prístrojoch z roku 2012. Úrad nemal prihliadať na vzájomnú fakturáciu medzi obidvoma spoločnosťami za sublicencie, ktorá len potvrdzuje a ekonomicky kvantifikuje vzájomný vzťah pri poskytovaní sublicencií pri „spojenom diele“, na ktorom sa obidve spoločnosti svojimi investíciami podieľali. Úrad podľa účastníkov konania extrémne zaujato pristúpil k stanoveniu percenta za závažnosť. Ďalej účastníci konania namietajú nezohľadnenie poľahčujúcich okolností, a to spoluprácu, keď obaja podnikatelia poskytli úradu vysvetlenia, ktoré úradu mali pomôcť zorientovať sa v problematike leteckého snímkovania a nezohľadnili prínos ich vzájomnej spolupráce, ktorá prináša prospech pre zákazníkov, podporuje konkurenciu a prináša technický rozvoj na relevantnom trhu. 
(23)	Vo svojom doplnení rozkladu zo dňa 17.12.2014 (č. listu 3414/2014) účastníci konania doložili podklady  k svojim tvrdeniam o nesprávnosti vyčíslenia relevantného obratu. V doplnení rozkladu zo dňa 7.1.2015 (č. listu 26/2015) účastníci konania doplnili svoju argumentáciu o nesprávnosti záverov úradu prevažne v časti 4.3.1 a časti 8.10 a 8.13 napadnutého rozhodnutia ako aj k časti záverov úradu v napadnutom rozhodnutí týkajúcich sa dohody o rozdelení trhu prostredníctvom rozdelenia si zákazníkov. Účastníci konania uvádzajú, že úradom vytýkané údajné nedovolené rozdelenie si zákazníkov z oblasti územnej samosprávy nie je ničím iným, než jednou z možných variant postupu, ako získať nových zákazníkov; pri distribúcii spojených diel si nie sú účastníci konania navzájom konkurentmi.
V. Závery Rady úradu

(24)	Rada úradu dospela k záveru, že napadnuté rozhodnutie je potrebné zrušiť a vrátiť na nové prejednanie a rozhodnutie z nasledovných dôvodov.
(25)	Z napadnutého rozhodnutia vyplýva, že VÚPOP ako organizácia poverená Ministerstvom pôdohospodárstva Slovenskej republiky (ďalej ako „MS SR“) uzavrel dňa 17.05.2002 s podnikateľmi EUROSENSE a GEODIS zmluvy o dielo, ktorých predmetom bolo vyhotovenie účelových digitálnych ortofotomáp ako podkladu pre spracovanie LPIS (Land Parcel Identification System) v rámci IACS  pre MP SR (ďalej len „zmluvy o dielo s VÚPOP“). 
(26)	Zo zmlúv o dielo s VÚPOP, okrem iného, vyplynulo nasledovné:
- každá zo spoločností zabezpečovala spracovanie účelových digitálnych farebných OFM, podklady pre LPIS za inú polovicu územia SR v rozsahu 24 520 km2, 
- letecké meračské snímky (LMS) a z nich spracované výstupy podliehajú autorskému zákonu, 
- celková cena za vyhotovenie digitálnej OFM v rozsahu vymedzeného územia SR (tvoria prílohu č.1 predmetných zmlúv) a poskytnutie autorského práva používať OFM pre MP SR bola v prípade EUROSENSE 33 000 tis. Sk s DPH a v prípade GEODIS činila 32 980 tis. Sk s DPH. Určená jednotková cena na km2/ha po zaokrúhlení na jedno desatinné miesto bola rovnaká,
- MP SR má právo časovo a územne neobmedzene používať dodané OFM pre svoje potreby, ostatným štátnym orgánom SR poskytnú zhotovitelia, teda GEODIS a EUROSENSE, právo používať digitálne OFM po uzavretí písomnej dohody za manipulačný poplatok 2 % z ceny stanovenej v Zmluve o dielo (viď. predchádzajúca odrážka tohto odseku); poskytovanie digitálnych OFM tretím stranám bude riešené v súlade s autorským zákonom. 

(27)	V nadväznosti na realizáciu uvedených zmlúv o dielo s VÚPOP projektu podnikatelia EUROSENSE a GEODIS mali k dispozícii digitálne farebné OFM celého územia SR (každý z nich pre ½ územia SR), pričom v zmysle licenčných ustanovení obsiahnutých v zmluvách o dielo  s VÚPOP boli oprávnení tieto OFM poskytovať aj tretím subjektom.  
(28)	Ako vyplýva z vyššie uvedených skutočností, rozdelenie územia 50:50 medzi spoločnosti GEODIS a EUROSENSE je dôsledkom prvého pokrytia OFM v rokoch 2002-2003 a zmluvy o dielo s VÚPOP.
(29)	Z administratívneho spisu ďalej vyplýva, že stretnutím, z ktorého predložili účastníci konania zápis zo dňa 5.10.2004 prejavili podnikatelia záujem spolupracovať v oblasti ďalšieho rozvoja ich diel (databáz).
(30)	Následne uzavreli v roku 2004 „Dohodu o spojení diel a udelení licencie podľa § 9 a § 40 a nasl. zákona č. 618/2003 Z.z. o autorskom práve a právach súvisiacich s autorským právom (Autorský zákon) v znení neskorších predpisov (ďalej len ako Autorský zákon“)“  (ďalej ako „dohoda“ alebo „dohoda z roku 2004“).
(31)	Úrad počas vykonaných inšpekcií našiel množstvo vzájomnej komunikácie účastníkov konania, ktorú rozčlenil podľa jednotlivých obstarávateľov (resp. skupín, projektov a tendrov, skupín zákazníkov a typy praktiky - dohoda o cenách, rozdelení trhu, výmena informácií a pod.), a prostredníctvom ktorej preukazoval cieľovú horizontálnu zakázanú dohodu – kartel.
(32)	Pri podaní ústnych vysvetlení aj počas ústneho pojednávania dňa 24.9.2014 v rámci správneho konania sa účastníci konania vyjadrili, že ponúkajú „spolu jeden produkt/vec“ a spolupracujú v určitom segmente trhu. Dohodu však úradu predložili až v reakcii na výzvu pred vydaním rozhodnutia.
(33)	Ako je vyššie uvedené, účastníci konania namietajú najmä dve skutočnosti:
a.	„konkurencia medzi spoločnosťami EUROSENSE a GEODIS v posudzovanom segmente  relevantného trhu (t.j. iba v malej časti relevantného trhu) neexistuje z toho dôvodu, že každá spoločnosť vlastnila iné dielo a teda v tomto prípade si nielen nikdy nekonkurovala, ale konkurovať si ani  nikdy nemohla.“. 
b.	úrad sa nevysporiadal s existenciou spojeného diela v zmysle Dohody a udelení licencie uzatvorenej medzi účastníkmi konania v roku 2004.
V.1 Východiská posúdenia

(34)	Podľa § 9 autorského zákona spojenie dvoch alebo viacerých samostatných diel možno uskutočniť len so súhlasom ich autorov, a to na dohodnutý účel; so spojenými dielami nakladajú autori spoločne. Práva autorov nakladať s dielami, ktoré boli takto spojené iným spôsobom ako v tomto spojení, zostávajú nedotknuté.
(35)	Diela, ktoré boli predmetom dohody o spojení diel boli vymedzené ako LMS, a z nich fotogrametricky spracované databázy, digitálneho modelu terénu (DTM),  DO,  a digitálneho 3D/2D modelu budov/terénu pre cca 50% územia SR vymedzeného rozsahom spracovania digitálnych OFM  v zmysle Zmluvy o dielo, ktorú mali účastníci konania, každý osobitne, podpísanú s Výskumným ústavom pôdoznalectva  a ochrany pôdy (VÚPOP). Účastníci konania sa dohodli, že spojením diel vytvoria spojené diela  podľa § 9 autorského zákona na účel predaja licencií zo strany autorov – účastníkov konania samostatne alebo spoločne zákazníkom vo verejnej správe, samospráve a súkromným subjektom (právnickým a fyzickým osobám), v rozsahu celého Slovenska, alebo v rozsahu plošne limitovaných zadaní podľa potrieb jednotlivých zákazníkov. 
(36)	V dohode si účastníci konania zároveň vzájomne bezodplatne udelili  neobmedzenú nevýhradnú licenciu na užívanie dohodou definovaných diel v súlade s § 40 autorského zákona na dobu platnosti  a účinnosti dohody, na účel vymedzený dohodou. Týmto získal každý z účastníkov konania distribučné práva k dielu druhého z účastníkov. 
(37)	 V čl. II ods. 3 dohody si účastníci konania vymedzili oprávnenie udeliť tretím osobám právo na použitie  spojených diel (sublicenciu) v zmysle čl. II, ods. 1 tejto dohody, t.j. na účel vymedzený dohodou, avšak len s vopred daným súhlasom druhej zmluvnej strany s podmienkami udelenej sublicencie. 
(38)	Obaja autori, účastníci konania, sa v dohode zaväzujú za účelom lepšieho hospodárskeho využitia spojených diel, individuálne diela, ku ktorým majú autorské práva, v pravidelných trojročných intervaloch aktualizovať. Autori, účastníci konania, sa v dohode zároveň zaviazali navzájom si poskytovať v intervale jedenkrát ročne zoznam predaja licencií spojených diel (alebo ich častí) za celé obdobie predchádzajúceho roku s uvedením zákazníka, typu databázy, základnej špecifikácie a fakturovanej ceny (odmeny). Rozdiel z predaja licencií sa autori, účastníci konania, zaviazali jedenkrát ročne vyplatiť takým spôsobom, aby bolo rozdelenie odmeny rozdelené pomerne. Dohoda z roku 2004 pripúšťa aj inú dohodu ohľadne rozdelenia odmeny a fakturačných celkov, a to predovšetkým v súvislosti s mimoriadnymi nákladmi autora.
(39)	Účastníci konania tvrdia, že spojením diel dosiahli vyváženosť investícií a ziskov takým spôsobom, že zisky z predaja licencií mohli rozdeliť pomerne bez ohľadu na to, koho časť územia bola poskytnutá a ďalej investovať do nových aktualizácií. 
(40)	K dohode sa úrad vyjadril v časti 8.2 rozhodnutia, body 237 až 244, kde sa okrem iného uvádza, cit.:

        „...(239) Úrad v tejto súvislosti zdôrazňuje, že nespochybňuje skutočnosť, že produkty fotogrametrie, ktoré sú predmetom podnikateľskej činnosti účastníkov konania, sú predmetom ochrany podľa autorského zákona. Na druhej strane je však potrebné uviesť, že samotná existencia ochrany predmetu podnikateľskej činnosti autorským zákonom (ktorý poskytuje vlastníkom výhradné práva na využívanie predmetu ochrany) neznamená, že  práva duševného vlastníctva sú vylúčené z uplatňovania právnych predpisov upravujúcich pravidlá hospodárskej súťaže.  Naopak, ustanovenia čl. 101 Zmluvy a obdobne § 4 zákona budú uplatniteľné napríklad aj na dohody, ktorými vlastník udeľuje licenciu inému podnikateľovi na využívanie jeho práv duševného vlastníctva.  Inými slovami, úrad aplikuje ustanovenia čl. 101 Zmluvy a § 4 zákona aj na dohody medzi podnikateľmi, ktorých predmetom sú produkty spadajúce pod ochranu právom duševného vlastníctva. V takýchto prípadoch však môžu byť zohľadnené špecifiká, ktoré vyplývajú z autorskoprávneho charakteru vzťahu strán dohody, ktorá je predmetom posudzovania úradom, predovšetkým na poskytnutie dostatočných garancií ochrany oprávnených záujmov nositeľov práv duševného vlastníctva.

a okrem iného:

„(240)....Zo skutočností opísaných v tejto časti vyplýva, že k takejto komunikácii dochádzalo nielen v súvislosti s distribúciou spojeného diela, t.j. ortofotomapy celého územia SR, ale aj (a najmä) v súvislosti s distribúciou ortofotomáp častí územia SR, ktoré spadali do oblastí, ku ktorým mal práva iba jeden z týchto podnikateľov.

(241) Z predmetného ustanovenia autorského zákona nevyplýva povinnosť autorov, aby v prípade nakladania so spojeným dielom (t.j. v prípade predaja ortofotomapy celého územia SR), došlo k úplnému zosúladeniu cenotvorby ako aj ďalších aspektov obchodnej činnosti oboch autorov, tak ako k tomu dochádza v prípade podnikateľov EUROSENSE a GEODIS SK. Ustanovenie § 9 autorského zákona teda neumožňuje, aby sa podnikatelia EUROSENSE a GEODIS SK v prípade distribúcie ortofotomapy celého územia SR, ktoré môže byť spojeným dielom, správali v rozpore s ustanovením § 4 zákona a čl. 101 Zmluvy. Zároveň je v tejto súvislosti potrebné dodať, že vo väčšine prípadov opísaných v časti ...tohto rozhodnutia išlo o nakladanie iba s jednotlivými dielami, ktoré boli spojené do spojeného diela, resp. ich časťami (napr. ortofotomapa územia obce) a teda nešlo o nakladanie s dielami v ich vzájomnom spojení (t.j. predaj ortofotomapy celého územia SR). V takýchto prípadoch nebol daný žiaden dôvod, aby dochádzalo k dohodám o cenách za poskytovanie produktov.“... . 

(41)	Podľa Rady úradu, právo hospodárskej súťaže nevylučuje spájanie diel podľa autorského zákona. Súčasne, autorský zákon nevylučuje uplatnenie pravidiel hospodárskej súťaže (zákona o ochrane hospodárskej súťaže a čl. 101 a 102 ZFEÚ).  Právo hospodárskej súťaže však zakazuje najmä dohody obmedzujúce súťaž, ktoré obsahujú komunikáciu konkurentov na relevantnom trhu ohľadne ich budúceho správania na trhu, výmenu informácií o cenách, cenotvorbe, rozdelenie trhu, zákazníkov. Spolupráca medzi konkurentmi nie je úplne vylúčená, avšak pokiaľ nejde o dohodu menšieho významu spolupráca medzi konkurentmi bude podliehať osobitným pravidlám. Predovšetkým nesmie vytvárať priestor, ktorý odstráni konkurenciu medzi nimi. V prípade založenia plnofunkčného spoločného podniku, či obdobnej formy zmluvného prepojenia, ak ide o podnikateľov, ktorí spĺňajú obratové kritériá (stanovené zákonom o ochrane hospodárskej súťaže alebo Nariadením 139/2004), by túto formu spolupráce posudzoval úrad (alebo Európska komisia) ako koncentráciu. V prípade, že podnikatelia nedosahujú notifikačné kritériá a/alebo nejde o plnofunkčný podnik, a preto nie sú povinní koncentráciu oznámiť, posúdi sa takáto spolupráca podľa príslušných ustanovení o dohodách obmedzujúcich súťaž. Podnikatelia tiež môžu na posúdenie formy ich spolupráce, dohody, využiť ustanovenie § 6 ods. 3 zákona o ochrane hospodárskej súťaže, podľa ktorého podnikatelia môžu žiadať úrad o vydanie stanoviska, či ich návrh dohody nie je dohodou obmedzujúcou súťaž . 
(42)	Podľa § 4 ods. 1 zákona o ochrane hospodárskej súťaže dohoda a zosúladený postup podnikateľov, ako aj rozhodnutie združenia podnikateľov, ktoré majú za cieľ alebo môžu mať za následok obmedzovanie súťaže, sú zakázané, ak zákon neustanovuje inak. Podľa čl. 101 ZFEÚ sú zakázané dohody medzi podnikateľmi, rozhodnutia združení podnikateľov a zosúladené postupy, ktoré môžu ovplyvniť obchod medzi členskými štátmi a ktoré majú za cieľ alebo následok vylučovanie, obmedzovanie alebo skresľovanie hospodárskej súťaže v rámci vnútorného trhu.
(43)	Dohody obmedzujúce súťaž možno členiť z dvoch základných hľadísk, a  to na dohody, ktoré súťaž obmedzujú už svojím cieľom alebo dohody, ktoré majú účinok obmedzujúci súťaž. Obmedzenie už na základe cieľa a v dôsledku účinku teda nepredstavujú kumulatívne podmienky pri posudzovaní protisúťažného správania, ale alternatívne. Ak bol preukázaný protisúťažný cieľ dohody, nie je potrebné skúmať jej efekty na trhu. Pre fungujúcu súťaž sú podľa teórie práva hospodárskej súťaže, ako aj ustálenej rozhodovacej praxe slovenských súdov, ale predovšetkým európskej, škodlivejšie dohody horizontálneho charakteru a dohody, ktoré majú za cieľ obmedzovať súťaž. Pod pojmom súťaž sa má pritom na mysli nie len skutočná, ale aj potenciálna súťaž.
(44)	Dohoda má horizontálny charakter, ak ide o dohodu medzi skutočnými alebo potenciálnymi konkurentmi. Kartel bol definovaný napríklad v Smernici o určitých pravidlách upravujúcich žaloby podľa vnútroštátneho práva o náhradu škody utrpenej v dôsledku porušenia ustanovení práva hospodárskej súťaže členských štátov a Európskej únie ako dohoda alebo zosúladený postup dvoch alebo viacerých konkurentov zameraný na koordináciu ich konkurenčného správania na trhu alebo ovplyvnenie príslušných parametrov hospodárskej súťaže, a to prostredníctvom takých praktík, ako je okrem iného stanovenie alebo koordinácia nákupných alebo predajných cien alebo iných obchodných podmienok, a to aj pokiaľ ide o práva duševného vlastníctva, prideľovanie výrobných alebo predajných kvót, rozdeľovanie si trhov a zákazníkov vrátane koordinácie konkurentov pri predkladaní súťažných ponúk, obmedzenie dovozu alebo vývozu alebo protisúťažné konanie voči ostatným konkurentom. 
(45)	Medzi najzávažnejšie kartelové dohody, tzv. ťažké kartely (hard core cartel), patrí  dohoda o cenách, záväzok obmedzenia alebo kontroly výroby, odbytu, technického rozvoja alebo investícií, rozdelenie trhu alebo zdrojov zásobovania a dohody vo verejnom obstarávaní tzv.  bid rigging.
(46)	Podľa § 4 ods. 2 písm. a) zákona o ochrane hospodárskej súťaže dohoda podnikateľov je každý ústny alebo písomný súhlasný prejav vôle jej účastníkov, ako aj iný súhlasný prejav vôle vyvodený z ich konania. Z uvedeného vyplýva, že dohoda nemusí byť písomná a ani žiadne iné formálne náležitosti nemusia byť dodržané  pre naplnenie dohody v zmysle práva hospodárskej súťaže. Dohoda môže byť výslovná  alebo implicitná vyplývajúca, resp. vyvodená, z konania jej strán. 
(47)	Pojem dohoda v zmysle zákona nevyžaduje ani rovnaký stupeň právnej určitosti, ako je vnímaný na účely občianskeho alebo obchodného práva.
(48)	 Pod pojmom dohoda vníma právo hospodárskej súťaže nielen celkový plán alebo podmienky výslovne dojednané, ale tiež implementáciu toho, čo bolo dohodnuté na báze rovnakého mechanizmu a v súlade s rovnakým spoločným cieľom. Za dohodu obmedzujúcu súťaž je v súťažnom práve teda považované správanie, ak sa účastníci pridŕžajú spoločného plánu, ktorý obmedzuje ich individuálne obchodné správanie určovaním  určitých hraníc ich vzájomného správania sa ako aj/alebo nekonania určitým spôsobom na trhu. Je ustálená súdna prax v tom, že na to, aby bolo možné konštatovať dohodu, je postačujúce aby podnikatelia vyjadrili spoločný zámer správať sa na trhu určitým spôsobom. Nie je pritom nevyhnutné, aby sa strany dohody na spoločnom pláne aj vopred dohodli. 
(49)	Podľa ustálenej judikatúry Súdneho dvora Európskej únie  v snahe posúdiť, či má dohoda protisúťažný cieľ je potrebné posúdiť obsah skúmanej dohody, cieľ, ktorý sleduje a ekonomický a právny kontext, ktorého je súčasťou. 
(50)	V prípade kartelov nie je súčasne potrebné preukázať  precízny mechanizmus, ako mal byť daný protisúťažný cieľ dosiahnutý.
(51)	Hoci úmysel strán nie je nevyhnutným faktorom pri určovaní, či dohoda má protisúťažný cieľ,  je možné vziať tento aspekt na zreteľ v rámci  vykonávaných analýz.
(52)	Na účely určenia, či dohoda má za cieľ obmedzenie súťaže nie je nevyhnutné skúmať, či si strany dohody dojednali nejaké špeciálne ustanovenie alebo, či mali v čase uzavretia dohody rovnaký zámer. Primárnou je otázka sledovaného cieľa v ekonomickom  kontexte, v ktorom má byť dohoda aplikovaná. Z ustálenej súdnej praxe tiež nevyplýva, že iba tie dohody, ktoré zbavujú spotrebiteľov určitých výhod, majú protisúťažný cieľ. Je potrebné brať na zreteľ, že európske súdy judikovali, že aj cieľom článku 101 ZFEÚ, s ktorým je zákon o ochrane hospodárskej súťaže v § 4 zosúladený, je cieľ chrániť nielen záujmy konkurentov, alebo spotrebiteľov, ale aj štruktúru trhu, a teda súťaž ako takú. 
(53)	Pri posudzovaní  právneho a ekonomického kontextu dohody obmedzujúcej súťaž je potrebné posúdiť, či ešte existuje súťaž, ktorá môže byť obmedzená. V tejto súvislosti je tiež potrebné zdôrazniť poukazom na judikatúru európskych súdov, podľa ktorej pri posudzovaní zjavných porušení, medzi ktoré patrí aj fixácia cien, je analýza právneho a ekonomického kontextu  obmedzená. Protisúťažný cieľ dohody, ktorý je sledovaný uzavretím dohody obmedzujúcej súťaž, nemôže byť v konečnom dôsledku zmenený analýzou ekonomického prostredia. V prípade zjavného protisúťažného správania analýza právneho a ekonomického kontextu slúži na určenie, či taký kontext môže vylúčiť akúkoľvek efektívnu súťaž.
(54)	 Ak už existujúci právny rámec obmedzuje súťaž do takej miery, že neponecháva priestor pre  ďalšie obmedzovanie súťaže  účastníkmi dohody,  nie je možné ani dohodu, ktorá  obsahuje prima facie obmedzenia cez jej cieľ, považovať za protisúťažnú. 
(55)	 Usmernenie Komisie o uplatňovaní článku 101 Zmluvy o fungovaní Európskej únie na dohody o horizontálnej spolupráci (ďalej ako „Usmernenie“) ustanovuje zásady na posudzovanie dohôd medzi podnikmi, rozhodnutí združení podnikov a zosúladených postupov, ktoré sa týkajú horizontálnej spolupráce, v zmysle článku 101 ZFEÚ. Ako je vyššie uvedené, spolupráca má „horizontálnu povahu“ vtedy, ak ide o dohodu medzi skutočnými alebo potenciálnymi konkurentmi. Tieto usmernenia sa okrem toho vzťahujú aj na dohody o horizontálnej spolupráci medzi nekonkurentmi, napríklad medzi dvomi spoločnosťami, ktoré pôsobia na tom istom trhu s výrobkami, avšak pôsobia na rôznych geografických trhoch bez toho, aby boli potenciálnymi konkurentmi.
(56)	 Podľa Usmernenia dohody o horizontálnej spolupráci môžu viesť k značným hospodárskym prínosom, najmä ak sa v nich spájajú dopĺňajúce sa činnosti, schopnosti alebo aktíva. Horizontálna spolupráca môže byť prostriedkom delenia sa o riziko, úspory nákladov, zvyšovania investícií, spoločného využívania know-how, zvyšovania kvality a rozmanitosti produktov a rýchlejšieho zavádzania inovácií.
(57)	 Na druhej strane môžu dohody o horizontálnej spolupráci viesť k problémom s hospodárskou súťažou. K tomu dochádza napríklad vtedy, ak sa zmluvné strany dohodnú na určení cien alebo objemu produkcie, na rozdelení trhov, alebo ak spolupráca umožní zmluvným stranám uchovať si, získať alebo zvýšiť trhovú silu, a tým negatívne ovplyvní trh, pokiaľ ide o ceny, produkciu, inovácie alebo rozmanitosť a kvalitu produktov. Hoci dohody o horizontálnej spolupráci môžu byť prínosné, je nevyhnutné zabezpečiť, aby sa zachovala efektívna hospodárska súťaž. V tomto smere neexistuje precízna definícia, čo je dohodou o spolupráci.  Dohody môžu byť v tomto smere vo forme spoločného podniku, niekedy aj v podobe voľnejšej formy spolupráce. Vzhľadom na množstvo podôb možnej spolupráce, tieto nie je možné všetky vymedziť, Usmernenie v tomto smere však stanovuje  základné typy a aj príklady ich posúdení.
(58)	 V prvom rade je na účely posúdenia dohody potrebné posúdiť, či ide o dohodu, ktorá má za cieľ obmedzenie súťaže, alebo ide o dohodu, ktorá ma skutočné alebo potenciálne účinky na hospodársku súťaž.
(59)	 Aplikáciu záverov na predmetné správanie účastníkov konania nemožno vykonať abstrahovaním od povahy ich konania v ekonomickom a právnom kontexte, resp. od ich dohody z roku 2004 a vytvoreného systému ich vzájomnej spolupráce
V.2 Potreba vysporiadania sa s dohodou z roku 2004 a systémom spolupráce účastníkov konania

(60)	Z výroku rozhodnutia úradu je zrejmé, že úrad posudzoval konanie medzi účastníkmi konania v čase najneskôr od 06.12.2005 do 02.08.2013, a označil ho za dohodu obmedzujúcu súťaž, ktorá  obsahuje
- priame alebo nepriame určenie cien a ďalších obchodných, najmä licenčných podmienok distribúcie produktov; 
- rozdelenie trhu prostredníctvom rozdelenia zákazníkov medzi podnikateľov GEODIS SLOVAKIA, s.r.o. a EUROSENSE, s.r.o.; 
- rozdelenie trhu prostredníctvom rozdelenia územia pre účely vykonania leteckého meračského snímkovania v prípadoch, kedy bolo vykonávané letecké meračské snímkovanie mimo pravidelného leteckého meračského snímkovania územia celej Slovenskej republiky; 
- znaky koluzívneho správania, v dôsledku ktorého podnikatelia GEODIS SLOVAKIA, s.r.o. a EUROSENSE, s.r.o. koordinovali svoje správanie v procese verejných obstarávaní, obchodných verejných súťaži, prieskumov trhov a iných obdobných postupov, 

na relevantnom trhu - výroby, distribúcie a predaja tovarov a služieb v oblasti leteckého meračského snímkovania a produktov leteckej fotogrametrie na území Slovenskej republiky.

(61)	Z výroku ako aj z odôvodnenia rozhodnutia nevyplýva, že by úrad považoval dohodu z roku 2004 za zakázanú, resp. v rozpore s § 4 zákona o ochrane hospodárskej súťaže alebo čl. 101 ZFEÚ. Z výroku rozhodnutia úradu a vymedzenia dĺžky trvania protiprávneho konania vyplýva, že úrad dohodu z roku 2004 nevyhodnotil ako súčasť zakázaného konania. V odôvodnení rozhodnutia úrad však považuje postup účastníkov dohody v zmysle ustanovení dohody z roku 2004 za rozporný s pravidlami hospodárskej súťaže. Z bodu 241 napadnutého rozhodnutia totiž vyplýva, že prvostupňový orgán považuje za zakázanú všetku komunikáciu účastníkov konania, pokiaľ ide o informácie o cenách, výmenu citlivých informácií a pod., pričom nie je rozhodujúce, či sa týka spojeného diela alebo nie, nakoľko dohoda z roku 2004 je pre prvostupňový orgán irelevantná s ohľadom na závery, ku ktorým dospel.

(62)	Z uvedeného vyvstáva otázka, či je možné uzavrieť, že postup zmluvných strán v súlade s ustanoveniami zmluvy, ktorú úrad nepovažuje za zakázanú, je možné hodnotiť ako rozporný so zákonom. 
(63)	Rada úradu sa nestotožňuje zo záverom orgánu prvého stupňa ohľadne právneho posúdenia v rozhodnutí popísaného konania. Podľa Rady úradu je potrebné v súlade s doktrínou pridružených obmedzení v prvom rade vyhodnotiť dohodu z roku 2004 alebo jej časti z pohľadu pravidiel hospodárskej súťaže, a to, či táto dohoda alebo jej časti, resp. vytvorený systém ich vzájomnej spolupráce nie sú v rozpore s pravidlami hospodárskej súťaže.
(64)	V súťažnom práve únie pojem pridružené obmedzenie pokrýva každé obmedzenie, ktoré priamo súvisí s hlavnou transakciou a je nevyhnutné na jej uskutočnenie.
(65)	V Oznámení o pridružených obmedzeniach Európska komisia zdôrazňuje, že za obmedzenie, ktoré priamo súvisí s uskutočnením hlavnej transakcie, sa má považovať akékoľvek obmedzenie, ktoré je čo do významu závislé od uskutočnenia tejto transakcie a ktoré s ním vykazuje zrejmú súvislosť (bod II 4). Táto teória, hoci uvedená v oznámení týkajúcom sa koncentrácií, sa uplatňuje aj  v oblasti dohôd obmedzujúcich súťaž.
(66)	Pokiaľ ide o podmienku nevyhnutnosti obmedzenia, tá vyžaduje dvojaké skúmanie. Na jednej strane je totiž potrebné preskúmať, či je obmedzenie objektívne nevyhnutné na uskutočnenie hlavnej transakcie, a na druhej strane, či je vo vzťahu k nemu primerané. 
(67)	Ako sa totiž javí zo spisového materiálu, dohoda z roku 2004 práve zakladá spoluprácu podnikateľov. Komunikácia, výmena informácií a pod., ktorá sa diala aj v rámci ich vytvoreného systému spolupráce, bola označená úradom za rozpornú s čl. 101 ZFEÚ a s ust. § 4 zákona o ochrane hospodárskej súťaže.
(68)	Rada úradu konštatuje, že dohodu z roku 2004 medzi účastníkmi konania neskúmala z pohľadu autorského zákona. Skutočnosť, či dohoda je v súlade s autorským zákonom nie je v tomto prípade rozhodujúca. Rovnako sa tak nezaoberala otázkou, či substrát, ktorý si účastníci konania definovali ako dielo, spĺňa definíciu diela v  zmysle autorského zákona.  Dohodu však preskúmala z pohľadu jej možného súvisu so správaním účastníkov konania, vyjadrenej vôle účastníkov konania postupovať a správať sa určitým spôsobom. K účastníkmi definovaným dielam je potrebné pristúpiť ako k ich vlastníctvu, ku ktorému majú vlastnícke, a teda dispozičné právo a oprávnenie s ním nakladať. Zároveň je to súčasť ich činnosti, ktorú možno definovať ako hospodársku činnosť. Vzhľadom na uvedené sa Rada úradu zaoberá aspektmi ich dohody a spolupráce z pohľadu posúdenia ich konania, z pohľadu práva hospodárskej súťaže.
(69)	Z tejto dohody účastníkov konania z roku 2004 okrem iného vyplýva, že účastníci konania si jednak spojili svoje diela (ako sú definované v dohode a citované vyššie) a zároveň si vymenili licencie k svojim dielam.
(70)	Z administratívneho spisu je ďalej zrejmé, že za sledované obdobie účastníci konania poskytovali zákazníkom licencie a to buď priamo k svojim dielam, alebo na základe distribučných práv k dielu druhého autora, účastníka konania. Zároveň si vymieňali zoznam predaných licencií, na základe čoho sa následne finančne vyrovnávali za predané licencie. Tieto predané licencie sa však netýkali len spojených diel, resp. diel ako celku, ale predovšetkým ortofotomáp v definovanom rozlíšení alebo modelov terénu a pod. častí územia Slovenskej republiky (buď obce alebo vymedzenej lokality, a pod.) z databáz autorov. Z komunikácie medzi účastníkmi konania vyplýva, že sa v prípadoch predajov licencií priamo dohadovali na cene pre konkrétneho zákazníka, alebo sa dohodli, kto osloví konkrétneho zákazníka.
(71)	Uvedený postup účastníkov konania nasvedčuje, že účastníci konania dohodou vymedzený úmysel uplatňovali nielen pre spojené diela, ale aj pre jednotlivé časti svojich diel.
(72)	 Z uvedeného vyplýva, že dohoda účastníkov konania z roku 2004 je pre uvedený prípad relevantná, a to v tom zmysle, že zakladá ich spoluprácu, a pokiaľ je podľa orgánu prvého stupňa spolupráca medzi účastníkmi konania zakázaná, je potrebné sa s týmto vysporiadať aj vo vzťahu k ich dohode z roku 2004 ako celku alebo je časťami, resp. s ich spoluprácou ako takou. Inak táto dohoda účastníkov konania ostáva naďalej platná, a teda aj konanie uskutočňujúce sa na jej základe.
(73)	Pokiaľ sa totiž komunikácia medzi účastníkmi uskutočňovala na základe dohody, ktorá nebola vyhodnotená ako zakázaná, a ktorá sa uskutočňovala  s cieľom maximalizovať predaj ich spojených diel (o čom svedčí vyrovnávanie sa za predaj licencií), ku ktorým mali obaja distribučné práva aj k častiam, ku ktorým nemali autorské práva, nemožno ju bez ďalšieho vnímať ako zakázanú komunikáciu.
(74)	Povaha tohto konania je totiž iná, ako v prípade tajnej komunikácie konkurentov ohľadne ich budúceho správania na trhu, kde je zjavný jej protisúťažný cieľ. V tomto prípade účastníci dohody dlhodobo postupujú na základe ich vzájomnej dohody, resp. ich zavedeného systému vzájomnej spolupráce. 
(75)	Ako je vyššie uvedené, spojením diel vznikol nárok spoločnostiam aj na podiel zo zisku z predaja diel, resp. produktov fotogrametrie z tej časti územia SR, ku ktorým nemali autorské práva (dohodou z roku 2004 získali distribučné práva). V takom prípade nie je možné bez ďalšieho hovoriť o dohode o rozdelení trhu alebo zákazníkov, ak si účastníci dohody dohovárajú, napríklad, kto osloví akú obec s cieľom maximalizovať svoje zisky, pokiaľ sa v prvom rade nevysporiada úrad s existenciou ich dohody z roku 2004, ktorá to upravuje.
(76)	Rada úradu považuje námietku účastníkov konania k legalite ich komunikácie, resp. týkajúcu sa existencie, dôvodov ich spolupráce na základe dohody z roku 2004  sčasti za dôvodnú. Účastníci konania totiž namietajú, že všetka ich komunikácia, o ktorú sa úrad opiera vo svojom rozhodnutí, sa uskutočňovala a súvisela s plnením dohody z roku 2004. Ako sa však javí z povahy niektorej komunikácie, nemožno jednoznačne uzavrieť, že by šlo o komunikáciu súvisiacu s touto dohodou. Vzhľadom na skutočnosť, že úrad od počiatku vyšetrovania právne inak nahliadal na konanie účastníkov konania, a teda dohodu z roku 2004 nepovažoval za relevantnú pre svoje závery, príslušne tomu členil komunikáciu účastníkov konania. Na základe predloženého rozhodnutia a spisového materiálu nemožno jednoznačne z rozhodnutia určiť, ktorá komunikácia súvisí s dohodou a ktorá s predmetnou dohodou nesúvisí.
(77)	Avšak je nevyhnutné pripomenúť, že pre úrad bude potrebné, aby sa v ďalšom konaní vysporiadal v prvom rade s existenciou dohody alebo jej časťami, a teda posúdil, či dohoda ako celok, alebo jej časti zakladajú dovolenú spoluprácu medzi konkurentmi. Predpokladom je samozrejme  že sa jedná o konkurentov, tak ako je to uvedené v  nasledujúcej časti rozhodnutia). Až následne, v druhom kroku bude možné vyhodnotiť vzájomnú komunikáciu účastníkov konania, ktorú úrad zhromaždil ako dôkazy počas vykonaných inšpekcií.  V takom prípade nie je vylúčené, že ak by aj úrad dospel k záveru, že dohoda nie je porušením zákona, úrad môže stále dospieť k záveru, že časť komunikácie je nad rámec dohody, a teda zakázaná. Túto komunikáciu bude však potrebné identifikovať a zdôvodniť, prečo ju úrad považuje za komunikáciu nad rámec dohody. 
(78)	Rada úradu zároveň uzatvára, že vyššie uvedené závery neznamenajú, že by vzájomná dohoda účastníkov konania z roku 2004 mala  liberovať ich konanie. Rada úradu považuje dohodu  účastníkov konania z roku 2004 sa relevantnú v tom zmysle, že z dohody, správania účastníkov konania, ktoré vyplýva z podkladov zhromaždených v administratívnom spise, ako aj z vyjadrení samotných účastníkov vyplýva, že účastníci konania si medzi sebou vytvorili systém úzkej spolupráce, ktorý sa začal najneskôr dohodou z roku 2004, a to spojením diela a súčasnou výmenou licencií a vytvorením systému vyplácania rozdielov z predaných licencií. Z ich správania je zrejmé, že pristupovali po vzájomnej výmene licencií nielen k svojim spojeným dielam, ale aj k ich častiam ako k produktom, z ktorých chceli vzájomne maximalizovať zisky. Účastníci konania sa teda správali tak, ako by šlo o ich spoločný produkt a to bez ohľadu na skutočnosť, či išlo o diela v ich vzájomnom spojení, alebo časti z nich (a to pokiaľ ide o vzájomný vzťah medzi nimi). Pokiaľ je teda podľa orgánu prvého stupňa konanie účastníkov konania, v podobe zhromaždenej komunikácie, zakázané, je potrebné sa vysporiadať so zisteniami, ktoré vyplývajú z administratívneho spisu, a teda ich systémom spolupráce vo všeobecnosti. 
(79)	Účastníci konania v tejto súvislosti v odpovedi na výzvu pred vydaním rozhodnutia uviedli, že Rada vo svojom podklade k rozhodnutiu opomenula zhodnotiť situáciu doktríny pridružených obmedzení. Účastníci predložili túto námietku vo vzťahu k aplikácii čl. 101 od. 3 ZFEÚ. Rada úradu uvádza, že práve vyššie uvedené odseky nadväzujú na doktrínu pridružených obmedzení a to v duchu hodnotenia posudzovaného konania, zjednodušene, – pokiaľ je „dohodnutý spôsob spolupráce účastníkov konania“ považovaný za legálny, nemožno konanie na jeho základe považovať za nelegálne. Pokiaľ ide o aplikáciu čl. 101 ods. 3 ZFEÚ a aplikáciu doktríny pridružených obmedzení, tie sa budú  tomto prípade aplikovať v rozličných situáciách. Pokiaľ totiž úrad dospeje k záveru, že spolupráca účastníkov konania je v rozpore s pravidlami hospodárskej súťaže, pripadá do úvahy hodnotenie podľa čl. 101 ods. 3 ZFEÚ. Ak dospeje k záveru, že spolupráca nie je zakázaná, pripadá do úvahy aplikácia doktríny pridružených obmedzení.
V.3 Konkurencia
(80)	Druhá oblasť námietok účastníkov konania sa vzťahuje k vyhodnoteniu ich postavenia ako vzájomných konkurentov a definície relevantného  trhu.
(81)	Účastníci konania najmä namietajú, cit.: „... konkurencia medzi spoločnosťami EUROSENSE a GEODIS v posudzovanom segmente relevantného trhu  (t.j. iba v malej časti relevantného trhu) neexistuje z toho dôvodu, že každá spoločnosť vlastnila iné dielo a teda v tomto prípade si nie len nikdy nekonkurovala, ale konkurovať si ani nikdy nemohla.“.
(82)	Úrad vymedzil relevantný trh ako trh výroby, distribúcie a predaja tovarov a služieb v oblasti leteckého meračského snímkovania a produktov leteckej fotogrametrie na území Slovenskej republiky. 
(83)	V rámci analýzy stavu konkurencie na trhu sa úrad venoval aj možnostiam vstupu na trh/ bariéram vstupu na trh. Ako sa uvádza v bode 48 napadnutého rozhodnutia úradu, na základe posúdenia podmienok možného vstupu na predmetný trh úrad dospel k záveru, že vstup nového podnikateľa na trh vyžaduje vynaloženie vysokých vstupných investícií.  Podľa zistení úradu je možné začať podnikať v tejto oblasti aj bez vynaloženia všetkých potrebných investícií, je však predpoklad, že v takomto prípade by bol takýto podnikateľ v porovnaní s už etablovaným podnikateľom, aj vzhľadom na možný nárast ceny v nevýhodnejšej konkurenčnej pozícii. Faktory, ktoré ovplyvňujú vstup na trh úrad uzavrel takto, cit. (bod 47):
a.	nie je nevyhnutné, aby spoločnosť, ktorá chce vyrábať a poskytovať tovary a služby na vymedzenom relevantnom trhu, vlastnila lietadlo, kamery a fotogrametrické pracovisko. Všetky tieto prostriedky a zariadenia si môže prenajať, čo však logicky zvyšuje konečnú cenu ponúkaného produktu alebo služby.
b.	aktualizácia už existujúcich OFM je neporovnateľne lacnejšia ako vytvorenie novej OFM.“, úrad vychádzal z vyjadrenia účastníka konania Eurosense (teda sa s vyjadrením stotožnil), ktorého zástupca uviedol, že cit.: „Aktualizácia ortofotomapy je o 40-60% lacnejšia ako ortofotomapa nového, predtým nezmapovaného územia – dôvodom sú náklady na vybudovanie siete vlicovacích bodov a vypracovanie digitálneho terénneho modelu, ktorý slúži na rektifikáciu ortofotomáp.“,  
c.	... „DTM, ktorý je základom, resp. slúži ako podklad na tvorbu fotogrametrických produktov (ortofotomáp, odvodených geodatabáz, máp povodňového ohrozenia a  rizika, hlukových máp, máp sklonov terénu, 2D a 3D vizualizácíi, a pod.), predstavuje zároveň jednu zo základných investícii. „DTM je viacmenej stabilný produkt, potom, ako je raz pre určité územie vyhotovený, nie je potrebné ho opätovne v celom rozsahu obnovovať (ako je tomu v prípade leteckých snímok), postačuje iba jeho aktualizácia, resp. spresnenie detailov (v prípade ortofotmapy v podrobnejšom rozlíšení a v prípade požiadavky garancie väčšej polohovej presnosti zobrazenia prvkov na ortofotomape v súradniciach)...“.
(84)	Pri vyhodnotení bariér vstupu vychádzal úrad aj z vyjadrení  účastníkov konania. Tí uviedli, že v iných štátoch Európy obstarávateľ poskytuje pri verejnom obstarávaní digitálny model terénu (DTM) a vlícovacie body, t.j. nevyhnutné podklady pre spracovanie digitálnych ortofotomáp. V Slovenskej republike ale obstarávateľ, ani akýkoľvek iný štátny subjekt nemá k dispozícii uvedené podklady a nemôže ich teda poskytovať spoločnostiam na ďalšie spracovanie.  V tomto smere ďalej účastníci konania uvádzajú, že Geografický a kartografický ústav (GKÚ) je „priamym konkurentom“ účastníkov konania na trhu, keďže má k dispozícii  3D model územia, a dokonca je v postavení lídra na trhu.
(85)	V tejto súvislosti nie je možné opomenúť historické súvislosti a začiatky spolupráce účastníkov konania. Ako vyplýva z rozhodnutia úradu a spisového materiálu, obidve spoločnosti na základe priameho zadania v roku 2002 uzavreli, každý samostatne zmluvu s VÚPOP, letecky nasnímkovali 50% územia, zostavili DTM, a zaviazali sa k vyhotoveniu OFM, a k jej aktualizácii v trojročných intervaloch. Až následne nasledovala zmluva z roku 2004, citovaná vyššie.
(86)	Z vyššie uvedených vyjadrení účastníkov konania, záverov úradu a zmluvy o dielo s VÚPOP vyplýva, že v minulosti účastníci konania získali konkurenčnú výhodu v podobe zhotovenia DTM (na základe zadania, objednávky), vlícovacie body, každý pre 50% územia.
(87)	Na základe toho vedeli účastníci konania prípadnému záujemcovi o OFM konkrétneho územia alebo lokality ponúknuť OFM za výhodnejšiu cenu ako nový subjekt – podnikateľ na trhu, ktorý nemal DTM, ani prístup k vlícovacím bodom a musel by teda územie nielen letecky nasnímkovať, ale vynaložiť náklady aj na prístup k vlícovacím bodom a zhotoviť alebo získať prístup k DTM. Tu je potrebné zdôrazniť, že z rozhodnutia úradu ani zo  spisu nie je možné zistiť, či zo strany podnikateľov, ktoré úrad označil vo svojom rozhodnutí za konkurentov účastníkov konania, bol záujem o získanie prístupu k vlícovacím bodom alebo DTM modelu. V spise sú len zmienky v rovine úvah o poskytnutí sublicencie k OFM.
(88)	Záver úradu urobený v bodoch 46 - 48 rozhodnutia platí všeobecne. Rada úradu k týmto zisteniam úradu nemá výhrady.
(89)	Súčasne úrad v bode 66 rozhodnutia v časti vyhodnocovania stavu konkurencie uvádza, cit.: „Podľa vyjadrenia zástupcu podnikateľa EUROSENSE, dôvodom prečo podnikatelia EUROSENSE a GEODIS SK pristúpili k aktualizácii ortofotomapy územia Slovenskej republiky na základe vzájomnej spolupráce bola skutočnosť, že pokrytie celého územia SR iba jednou firmou by bolo ekonomicky nereálne, nakoľko náklady, ktoré by táto firma musela vložiť do spracovania celého územia SR (predovšetkým do spracovania druhej polovice územia, ktoré by si vyžadovalo vynaloženie nákladov na vypracovanie siete vlícovacích bodov a vypracovanie digitálneho terénneho modelu) by nebolo možné pokryť následným predajom týchto produktov. 
V priebehu správneho konania úrad preveroval vyššie uvedené tvrdenie zástupcu podnikateľa EUROSENSE. Na základe získaných informácií a po vyhodnotení všetkých dostupných podkladov, úrad nedospel k záverom, ktoré by vyvracali tvrdenie zástupcu podnikateľa EUROSENSE.“.

(90)	V prípade, že bol dopyt po OFM konkrétnej lokality, vo vzťahu ku ktorej mal napríklad podnikateľ EUROSENSE už DTM, vlícovacie body, prípadne aj OFM alebo iný produkt fotogrametrie, bol zvýhodnený nielen oproti iným konkurentom, ale aj podnikateľovi GEODIS (do uzavretia dohody). Podnikateľ GEODIS získal práva k OFM časti územia, ktorú nepokrývala jeho Zmluva o dielo s VÚPOP, na základe dohody z roku 2004. Na základe tejto dohody mu vznikli zároveň príjmy aj z predaja produktov fotogrametrie (prevažne ortofotomáp), ku ktorým pôvodne nemal žiadne práva. Rovnako to platí opačne v prípade územia ktoré „pokrýval“ podnikateľ GEODIS.
(91)	Bez ďalšieho dokazovania nie je možné dospieť k záveru, či trh bol zadefinovaný správne a aké je postavenie účastníkov konania na relevantnom trhu. 
(92)	Z rozhodnutia úradu vyplýva, že námietku účastníkov konania v tomto smere nepovažoval za relevantnú, zrejme z dôvodu, že vecne aj právne vyhodnotil posudzované konanie (uzavretie dohody a komunikáciu účastníkov konania) ako hardcore obmedzenie, v duchu posudzovania tajných kartelov.
(93)	Je potrebné prisvedčiť záverom úradu v tom smere, že nie je potrebné presne definovať relevantný trh a v prípade cieľovej dohody nie je potrebné skúmať dopady na trh, keďže obmedzenia hospodárskej súťaže podľa cieľa sú obmedzenia, ktoré na základe svojej samotnej povahy majú potenciál obmedziť hospodársku súťaž v zmysle článku 101 ods. 1 ZFEÚ. Ak sa zistí, že dohoda má protisúťažný cieľ, už nie je potrebné skúmať jej skutočné alebo potenciálne účinky na trh .
(94)	Avšak  vyhodnotenie posúdenie konania tak, ako je popísané úradom v napadnutom rozhodnutí, neobsahuje logicky vyvodené závery (aj vo vzťahu k záverom ohľadne bariér vstupu na trh). V danom prípade ide o formu spolupráce, kedy konanie podnikateľov, pokiaľ súvisí s plnením ich dohody (ktorú úrad nevyhodnotil ako zakázanú ani nevyvrátil, že nejde o jej plnenie, resp. nerozlišoval medzi komunikáciou na základe dohody  a komunikáciou nad rámec dohody, ale posudzoval túto komunikáciu ako celok), nemožno ďalej vyhodnotiť bez prvotného vyhodnotenia základov ich spolupráce a vysporiadaním sa s otázkou legality tejto dohody/spolupráce z pohľadu práva ochrany hospodárskej súťaže.
(95)	Na ten účel bude potrebné, aby sa úrad zaoberal definíciou relevantného trhu a vysporiadal sa aj s otázkou postavenia účastníkov konania ako vzájomných konkurentov, ako je uvedené vyššie. Komunikácia a spolupráca je podľa čl. 101 ZFEÚ a § 4 zákona o ochrane hospodárskej súťaže zakázaná len v prípade konkurentov. Vzhľadom na skutkové zistenia je predčasné prijať záver k otázke, do akej miery sú podnikatelia EUROSENSE a GEODIS konkurentmi, a preto je potrebné ponechať toto posúdenie na úrad, orgán prvého stupňa. Na ten účel je totiž potrebné presne definovať  trh. Nie je pritom vylúčené, že v ďalšom konaní, úrad môže dospieť aj k rovnakej definícii relevantného trhu, avšak pre potreby vyhodnotenia dohody, prípustnosti a rozsahu vzájomnej spolupráce účastníkov konania, bude potrebné sa vysporiadať aj s touto otázkou a určiť, či sú v pozícii konkurentov, prípadne skutočných či potenciálnych.
(96)	Na námietku  účastníkov, ktorí tvrdia, že nie sú vzájomnými konkurentmi v tejto oblasti spolupráce je potrebné uviesť, že ich konkurenčný vzťah nie je vylúčený.  Je zrejmé, že vzájomný vzťah účastníkov konania sa uzavretím dohody v roku 2004 zmenil, nakoľko si vytvorili spoluprácu a motiváciu maximalizácie ziskov oboch spojených diel. Aj z marketingovej stratégie podnikateľa EUROSENSE. [.......................................................................... ..........................................................................................................................................................................................................................................................................................................................................................................................................................................................................................................................................].  Je však otázne, v akom postavení boli títo podnikatelia v roku 2004 pred spojením diel. Napríklad je možné vziať do úvahy,  či bolo rovnako nákladné vytvoriť DTM (digitálny terénny model), LMS a OFM pre jedného z podnikateľov EUROSENSE/GEODIS pre časť územia, alebo menšie lokality ako pre podnikateľov, ktorí nemali pre územie SR vytvorené žiadne DTM, LMS, či iné produkty fotogrametrie.
(97)	V rámci posúdenia postavenia podnikateľov ako konkurentov je totiž potrebné uvažovať nielen o skutočnej konkurencii, ale aj  o potenciálnej konkurencii.   Podľa Oznámenia Komisie - Usmernenia o uplatňovaní článku 101 Zmluvy o fungovaní Európskej únie na dohody o horizontálnej spolupráci  dve spoločnosti sa považujú za skutočných konkurentov, ak pôsobia na tom istom relevantnom trhu. Spoločnosť sa považuje za potenciálneho konkurenta druhej spoločnosti, ak pri neexistencii dohody a v prípade malého ale trvalého zvyšovania relatívnych cien pravdepodobné, že táto prvá spoločnosť by v krátkom časovom období  vynaložila potrebné dodatočné investície alebo iné nevyhnutné náklady súvisiace so zmenou, aby mohla vstúpiť na relevantný trh, na ktorom pôsobí druhá spoločnosť. Toto posudzovanie musí vychádzať z realistických základov, čisto teoretická možnosť vstupu na trh nie je dostatočná.
(98)	Účastníci konania predložili niekoľko námietok k definícii relevantného trhu. Ako vyplýva z vyššie uvedeného, prvostupňový orgán sa bude musieť opätovne zaoberať posúdením ich konania a na ten účel aj vymedzením trhu. Výsledkom môže byť rovnaká definícia trhu, alebo rôzna definícia. V tomto smere možno uvažovať aj o rozlíšení oblastí ich spolupráce, nakoľko táto sa týkala tak nakladania so spojenými dielami v ich spojení, ale aj osobitne, ich časťami, a podľa prvostupňového orgánu aj oblastí nesúvisiacich s ich dielami. Uvedené si možno vyžiada zber dodatočných informácií a podkladov, je však na orgáne prvého stupňa, aký spôsob zisťovania informácií a podkladov si zvolí.
(99)	Vzhľadom na potrebu vykonania nového posúdenia, prehodnotenia vzťahu účastníkov konania ako aj definície relevantného trhu, Rada úradu dospela k záveru, že je potrebné zrušiť a vrátiť napadnuté rozhodnutie orgánu prvého stupňa. Ide o taký rozsah posúdenia, ktorého uplatnenie v rámci konania o rozklade by mohlo byť v rozpore so zásadou dvojinštančnosti konania. Podľa § 59 ods. 2 Správneho poriadku, ak sú pre to dôvody, odvolací orgán rozhodnutie zmení alebo zruší, inak odvolanie zamietne a rozhodnutie potvrdí. Keďže účelom odvolacieho konania je preskúmať rozhodnutie  orgánu prvého stupňa, úlohou odvolacieho orgánu nemôže byť nahrádzanie prvostupňového konania. Odvolací orgán  nemôže rozhodovať o veci, ktorá nebola predmetom rozhodovania v prvom stupni, pretože by už nešlo o preskúmanie rozhodnutia, ale o nové rozhodnutie  v inej veci.
(100)	Účastníci konania v tejto súvislosti v odpovedi na výzvu pred vydaním rozhodnutia uviedli, že Rada úradu by mala prvostupňový orgán usmerniť aj v konkrétnom spôsobe postupu zisťovania informácií a podkladov potrebných na zadefinovanie relevantného trhu ako aj upozorniť na nedostatky doterajších zistení, keďže účastníci konania považujú naďalej spôsob zisťovania informácií a podkladov, ktorý si zvolil prvostupňový orgán za účelom zadefinovania relevantného trhu ako aj zadefinovania konkurencie za nedostatočný, nedôveryhodný a spochybniteľný. Podľa účastníkov konania prvostupňový orgán kládol veľký dôraz na písomné vyjadrenia konkurenčných spoločností, ktoré sú vo väčšine prípadov klamlivé a zavádzajúce a účastníci konania majú podozrenie, že tieto vyjadrenia  boli predložené za účelom poškodiť  ich. Z vyjadrení konkurenčných spoločností totiž vyplýva, že na relevantnom trhu nepôsobí takmer žiadna konkurencia, čo je však v absolútnom rozpore s konštatovaním Úradu pre verejné obstarávanie v jeho rozhodnutí o námietkach z 15.5.2015 č. 8343-6000/2014-ON/237.
(101)	K tejto námietke Rada úradu uvádza nasledovné. Ako je vyššie uvedené, je zrejmé, že vzhľadom na skutočnosť, že prvostupňový orgán inak vecne pristupoval k prípadu, príslušne k tomu pristupoval aj pri zhromažďovaní a zisťovaní podkladov rozhodnutia. Informácie od účastníkov trhu predstavujú vo všeobecnosti dôležitý zdroj informácií v rámci určenia podmienok trhu, definície trhu. K otázke konkurencie sa Rada úradu vyjadrila vyššie. V tejto súvislosti je dôležité uviesť, že pokiaľ nie je daná definícia trhu, nie je možné ani zhodnotiť relevantnosť rozhodnutia Úradu pre verejné obstarávanie z 15.5.2015 č. 8343-6000/2014-ON/237, na ktoré sa účastníci konania odvolávajú. V každom prípade však posudzovanie konania podnikateľov z hľadiska zákona o ochrane hospodárskej súťaže a čl. 101 ZFEÚ je iného charakteru ako hodnotenie námietok predložených vo verejnom obstarávaní, a preto v tomto smere nie sú pre úrad závery obsiahnuté v tomto rozhodnutí záväzné. V prípade však, že úrad zistí protichodnosť vyjadrení, je na mieste konfrontácia, alebo doplňujúce zisťovanie k pravdivosti predkladaných tvrdení.
(102)	 Rada úradu teda uzatvára, že
i) nakoľko povaha konania účastníkov konania nespočíva len v ich vzájomnej komunikácii, ale ide celkovo o povahu ich vzájomnej spolupráce, začatej dohodou v roku 2004 a

ii) vzhľadom na skutočnosť, že otázka posúdenia ich vzájomného vzťahu má vplyv na vyhodnotenie možnosti ich vzájomnej spolupráce

bude v ďalšom konaní potrebné, aby

a.	sa úrad vysporiadal s dohodou z roku 2004, a to, či ide o zakázanú dohodu, resp. formu spolupráce medzi účastníkmi konania, prípadne, či sú časti dohody v súlade so súťažnými pravidlami a nezakladajú obmedzenia, ktoré nie sú nevyhnutné na dosiahnutie cieľa dohody; 
b.	na účel posúdenia písm. a. posúdil vzájomný vzťah podnikateľov (v čase spojenia diel a počas sledovaného obdobia);
c.	na základe vyhodnotenia dohody následne vyhodnotil komunikáciu účastníkov konania;
VI. Argumenty účastníkov konania podľa čl. 101 ods. 3 ZFEÚ

(103)	Účastníci konania v predloženom rozklade argumentujú na niekoľkých stranách aj prínosmi ich spolupráce podľa čl. 101 ods. 3 ZFEÚ.
(104)	Ako je vyššie uvedené, posudzovanie podľa článku 101 ZFEÚ pozostáva z dvoch krokov. Prvý krok podľa článku 101 ods. 1 ZFEÚ spočíva v posúdení, či predmet dohody medzi podnikmi, ktorá môže ovplyvniť obchod medzi členskými štátmi, je v rozpore s hospodárskou súťažou, alebo má skutočné či potenciálne obmedzujúce účinky na hospodársku súťaž. Druhým krokom podľa článku 101 ods. 3 ZFEÚ, ktorý sa stane aktuálnym len v prípade, že sa zistí, že dohoda obmedzuje hospodársku súťaž v zmysle článku 101 ods. 1 ZFEÚ, je stanoviť výhody v prospech hospodárskej súťaže, ktoré dohoda prináša, a posúdiť, či tieto účinky v prospech hospodárskej súťaže prevážia nad obmedzujúcimi účinkami na hospodársku súťaž.  Vyvažovanie obmedzujúcich účinkov a účinkov v prospech hospodárskej súťaže sa uskutočňuje výlučne v rámci stanovenom článkom 101 ods. 3 ZFEÚ. V prípade, že účinky v prospech hospodárskej súťaže neprevážia nad obmedzením hospodárskej súťaže, sa v článku 101 ods. 2 ZFEÚ stanovuje, že dohoda sa automaticky stáva neplatnou.
(105)	V rámci nového posúdenia prípadu sa bude úrad zaoberať opätovne aj námietkami účastníkov konania k posúdeniu dohody, ich konania podľa čl. 101 ods. 3 ZFEÚ. 
VII. Ostatné námietky
(106)	Vo vzťahu k ostatným námietkam účastníkov konania zaujíma Rada úradu nasledovné stanovisko.
(107)	 Vzhľadom na skutočnosť, že zo záverov vyššie uvedených vyplýva potreba zaoberať sa znova posúdením konania podnikateľov, osobitne dohodou z roku 2004, ktorá zakladá vzájomnú spoluprácu účastníkov konania, sa bude úrad zaoberať v novom konaní prípadom opätovne. Na ten účel bude musieť vyhodnotiť okrem už vyššie spomenutých skutočností aj povahu konania, dĺžku konania a v prípade, že dospeje k záveru o konkrétnom porušení aj pokutu. V tejto súvislosti bude potrebné, aby prvostupňový orgán zohľadnil aj námietky účastníkov konania. 
(108)	 Vzhľadom na uvedené je bezpredmetné zaoberať sa skutočnosťami, ktoré úrad zohľadnil ako základ pre uloženie pokuty v prípade správania sa podnikateľov, ktoré bude musieť znova posúdiť a vyhodnotiť. To platí tak pre určenie relevantného obratu, vyhodnotenie percenta za závažnosť ako aj priťažujúce či poľahčujúce okolnosti. Pri určení relevantného obratu bude potrebné, aby úrad, prvostupňový orgán,  v súlade so svojím Metodickým pokynom o postupe pri určovaní pokút v prípadoch zneužívania dominantného postavenia a dohôd obmedzujúcich súťaž pre ukladanie pokút zohľadnil obrat, dosiahnutý podnikateľom z predaja tovarov a služieb, ktorých sa narušenie alebo obmedzenie súťaže priamo alebo nepriamo dotýka, a to na vymedzenom priestorovom relevantnom trhu.  
(109)	 Obdobne je to aj s námietkami týkajúcimi sa nesprávne vyhodnotenej komunikácie a nedostatočne zisteného skutkového stavu pokiaľ ide o jednotlivé tendre/verejné obstarávania popísané v časti 4 napadnutého rozhodnutia. Keďže Rada úradu prijala záver, že sa prvostupňový orgán bude musieť znova zaoberať posúdením správania účastníkov konania a  dohodou z roku 2004,  ďalšie námietky k skutkovému stavu tak, ako ho vyhodnotil prvostupňový orgán sa stávajú pre vyhodnotenie Radou úradu bezpredmetné.
(110)	 Zároveň však Rada úradu považuje za potrebné  uviesť, že niektoré skutočnosti v napadnutom rozhodnutí vyznievajú zmätočne. Úrad napríklad vo výroku rozhodnutia považuje za zakázanú aj dohodu pre oblasť výroby produktov fotogrametrie, v bodoch 227 a 232 však uzatvára, že v oblasti výroby produktov fotogrametrie neposudzoval dohodu medzi účastníkmi konania ako zakázanú. Je potrebné, aj pre posúdenie vzájomnej spolupráce, aby prvostupňový orgán ustálil, či ide o spoluprácu, v akej oblasti (výroba, distribúcia) k spolupráci dochádza a posúdil ju z hľadiska, či obmedzuje súťaž.
(111)	Taktiež v bode 211 a 212 napadnutého rozhodnutia úrad uzatvára, že dohoda medzi podnikateľmi  EUROSENSE a GEODIS na dve plošne takmer identické časti pre účely leteckého meračského snímkovania, nevyvoláva obmedzujúce účinky na hospodársku súťaž a z tohto dôvodu nejde o dohodu obmedzujúcu súťaž v zmysle ustanovení § 4  ods. 1 zákona o ochrane hospodárskej súťaže a čl. 101 ods. 1 ZFEÚ. V rozhodnutí však absentuje popis takejto dohody o rozdelení územia, pričom z rozhodnutia taktiež vyplýva, že územie bolo rozdelené MP SR, resp. VÚPOP v roku 2002 Zmluvami o dielo s VÚPOP.
(112)	Pokiaľ bude v ďalšom konaní táto skutočnosť relevantná, bude potrebné ju jednoznačne posúdiť.
(113)	Rada úradu zaslala účastníkom konania dňa 3.8.2015 výzvu, aby sa vyjadrili k podkladu rozhodnutia. S námietkami, ktoré účastníci konania predložili Rade úradu prostredníctvom právneho zástupcu dňa 4.9.2015 listom č.  3781/2015, sa vysporiadala v texte odôvodnenia rozhodnutia. Na základe vyššie uvedeného rozhodla tak, ako je uvedené vo výroku tohto rozhodnutia.

Poučenie:  
Proti tomuto rozhodnutiu sa podľa § 61 ods. 2 zákona č. 71/1967 Zb. o správnom konaní (správny poriadok) v znení neskorších predpisov nemožno odvolať. Proti tomuto rozhodnutiu možno podať žalobu podľa § 247 Občianskeho súdneho poriadku na Krajský súd v Bratislave do dvoch mesiacov od jeho doručenia. 

Tibor Menyhart
                                                                               predseda
                                                 Rady Protimonopolného úradu Slovenskej republiky

Rozhodnutie sa doručí:
Advokátska kancelária Majeriková & Partners, s.r.o. so sídlom Miletičova 23, 821 09 Bratislava, splnomocnený zástupca podnikateľa: EUROSENSE, s.r.o., Kutuzovova 13, 831 03 Bratislava a GEODIS SLOVAKIA, s.r.o., IČO: 31 595 537, so sídlom Kapitulská 12, 974 01 Banská Bystrica
Odbor kartelov, Protimonopolný úrad Slovenskej republiky, Drieňová 24, 826 03 Bratislava