PROTIMONOPOLNÝ ÚRAD SLOVENSKEJ REPUBLIKY

ROZHODNUTIE

Číslo:	2014/KH/R/2/009	                Bratislava 11. apríla 2014 	

Rada Protimonopolného úradu Slovenskej republiky v Bratislave, ako orgán príslušný na konanie podľa § 18 ods. 1 zákona č. 136/2001 Z. z. o ochrane hospodárskej súťaže a o zmene a doplnení zákona Slovenskej národnej rady 
č. 347/1990 Zb. o organizácii ministerstiev a ostatných ústredných orgánov štátnej správy Slovenskej republiky v znení neskorších predpisov v znení neskorších predpisov, v správnom konaní č. 0016/ODOS/2011, na základe rozkladu podaného Slovenskou advokátskou komorou, so sídlom Kolárska 4, 813 42 Bratislava, IČO: 30795141, ktorú v konaní zastupuje Mgr. Marek Benedik, advokát, so sídlom Rudnayovo nám. 1, 811 01 Bratislava 
mení
podľa § 59 ods. 2 zákona č. 71/1967 Zb. o správnom konaní (správny poriadok) v znení neskorších predpisov rozhodnutie Protimonopolného úradu Slovenskej republiky, odboru kartelov č. 2013/KH/1/1/025 zo dňa 25. októbra takto: 
Bod I. výrokovej časti rozhodnutia ostáva nezmenený. 
Bod II. výrokovej časti rozhodnutia znie: 
Protimonopolný úrad Slovenskej republiky podľa § 38 ods. 1 zákona č. 136/2001 Z. z. o ochrane hospodárskej súťaže a o zmene a doplnení zákona Slovenskej národnej rady č. 347/1990 Zb. o organizácii ministerstiev a ostatných ústredných orgánov štátnej správy Slovenskej republiky v znení neskorších predpisov v znení neskorších predpisov v spojení s § 2 ods. 3 tohto zákona za spáchanie správneho deliktu, ktorého sa Slovenská advokátska komora, so sídlom Kolárska 4, 813 42 Bratislava, IČO: 30795141, dopustila porušením zákazu podľa § 4 ods. 1 zákona č. 136/2001 Z. z. o ochrane hospodárskej súťaže a o zmene a doplnení zákona Slovenskej národnej rady č. 347/1990 Zb. o organizácii ministerstiev a ostatných ústredných orgánov štátnej správy Slovenskej republiky v znení neskorších predpisov v znení neskorších predpisov a porušením zákazu podľa čl. 101 ods. 1 Zmluvy o fungovaní Európskej únie  konaním uvedeným v bode I.  výrokovej časti tohto rozhodnutia v období od 5. mája 2010 do 31. decembra 2012,

ukladá účastníkovi konania Slovenská advokátska komora, so sídlom Kolárska 4, 813 42 Bratislava, IČO: 30795141,

pokutu vo výške 1 419,95 eur, slovom tisíc štyristo devätnásť eur deväťdesiatpäť centov.

Pokutu je Slovenská advokátska komora, so sídlom Kolárska 4, 813 42 Bratislava, IČO: 30795141, povinná uhradiť do 15 dní odo dňa nadobudnutia právoplatnosti tohto rozhodnutia na účet Protimonopolného úradu Slovenskej republiky vedený v Štátnej pokladnici Bratislava č. 7000060793/8180, KS 1118, VS 201311025.   

Odôvodnenie :

(1)	Dňa 25. októbra 2013 vydal Protimonopolný úrad SR (ďalej len „úrad“) rozhodnutie č. 2013/KH/1/1/025 (ďalej len „rozhodnutie“), ktorým rozhodol tak, že Slovenská advokátska komora, so sídlom Kolárska 4, 813 42 Bratislava, IČO: 30795141 (ďalej len „Slovenská advokátska komora“), sa dopustila porušenia § 4 ods. 1 zákona č. 136/2001 Z. z. o ochrane hospodárskej súťaže a o zmene a doplnení zákona Slovenskej národnej rady č. 347/1990 Zb. o organizácii ministerstiev a ostatných ústredných orgánov štátnej správy Slovenskej republiky v znení neskorších predpisov v znení neskorších predpisov (ďalej len „zákon“) a porušenia čl. 101 ods. 1 Zmluvy o fungovaní Európskej únie (ďalej len „ZFEÚ“). Podľa rozhodnutia úradu protiprávne konanie Slovenskej advokátskej komory spočívalo v tom, že taxatívne obmedzovala okruh informácií, ktoré možno poskytovať verejnosti pri ponúkaní právnych služieb, a to prostredníctvom udržiavania v platnosti Advokátskeho poriadku, prijatého dňa 16. júna 2007 a Advokátskeho poriadku, prijatého dňa 19. júna 2010. Takého konanie predstavuje dohodu obmedzujúcu súťaž vo forme rozhodnutia združenia podnikateľov, ktorá môže mať za následok obmedzenie súťaže na relevantnom trhu poskytovania právnych služieb v rámci výkonu advokácie na území SR. Porušenie zákona trvalo podľa rozhodnutia úradu od 5. mája 2010 do 31. decembra 2012 a porušenie ZFEÚ od 5. mája 2010 do 14. júna 2013. Za uvedené konanie v období od 5. mája do 31. decembra uložil úrad SAK pokutu vo výške 2 028,50 eur.   
 
(2)	Voči uvedenému rozhodnutiu podala Slovenská advokátska komora prostredníctvom svojho právneho zástupcu, Mgr. Mareka Benedika, advokáta, Rudnayovo námestie č. 1, 811 01 Bratislava, včas rozklad. 

V rozklade účastník konania namietal najmä nasledovné:

 - porušenie zásady ne bis in idem. Podľa účastníka konania o jeho konaní od 05. mája 2010 bolo rozhodnuté rozhodnutím Rady úradu č. 2010/KH/R/2/048 z 06. augusta 2010. Z odôvodnenia tohto rozhodnutia účastník konania vyvodzuje, že Rada úradu v predmetnom rozhodnutí zo 06. augusta 2010 rozhodla aj o ustanovení neskoršie prijatých Advokátskych poriadkov, a preto v tomto správnom konaní už nie je možné minimálne do 06. augusta 2010 konanie účastníka konania posudzovať z dôvodu porušenia princípu ne bis in idem;
- po 06. auguste 2010 už k žiadnemu protiprávnemu konaniu nedošlo. Po rozhodnutí Rady úradu sa ustanovenie Advokátskeho poriadku z 19. júna 2010 stalo neplatným a neúčinným pre rozpor so zákonom, a teda pre advokátov prestalo byť záväzným. Pre advokátov sú záväzné len také predpisy Slovenskej advokátskej komory, ktoré sú v súlade so zákonom. Podľa účastníka konania tak delikt skončil minimálne právoplatnosťou tohto rozhodnutia;
- Slovenská advokátska komora po 06. auguste 2010 plne rešpektovala rozhodnutia úradu, nebolo začaté žiadne disciplinárne konanie, ani nebol podaný podnet na jeho začatie. Účastník konania argumentuje, že advokáti informujú verejnosť aj nad rámec § 38 ods. 1 advokátskeho poriadku, napríklad o svojich referenciách;
 
- podľa účastníka ho úrad sankcionuje len preto, že sporné ustanovenia advokátskych poriadkov nezrušil, úrad mu však takúto povinnosť  neuložil. Z toho účastník vyvodzuje, že teda ani sám úrad zrušenie posudzovaných ustanovení advokátskych poriadkov nepovažoval za potrebné. Účastníka konania preto nemožno sankcionovať;

- účastník namieta voči niektorým konkrétnym tvrdeniam úradu v odôvodnení rozhodnutia. Napáda zmätočnosť, či nesprávnosť argumentov úradu, týkajúcich sa posúdenia protiprávnosti jeho konania; 

- účastník nesúhlasí s posúdením vplyvu národnej legislatívy na posúdenie protiprávnosti konania. Upozorňuje, že novela zákona o advokácii, účinná od 01. januára 2013, obmedzila reklamu advokátov ešte prísnejšie než posudzované ustanovenia advokátskeho poriadku. Podľa účastníka konania má toto za následok zánik spoločenskej nebezpečnosti konania Slovenskej advokátskej komory. Účastník poukazuje na potrebu analogickej aplikácie zásad trestania v trestnom konaní. 

- uloženie pokuty je v rozpore so zákazom reformatio in peius. Tento zákaz podľa účastníka platí aj v správnom konaní;

- pri posúdení okolností určujúcich výšku pokuty účastník konania namieta vyhodnotenie dopadu na trh, posúdenie jeho konania ako opakovaného porušenia zákona a konkrétnu metodiku výpočtu pokuty. 
	
(3)	Rada úradu, ako orgán konajúci o rozklade, preskúmala rozkladom napadnuté rozhodnutie, konanie, ktoré mu predchádzalo a súvisiaci spisový materiál a dospela záveru, že rozhodnutie úradu, aj postup predchádzajúci jeho vydaniu je v súlade s právnymi predpismi, vychádza zo spoľahlivo zisteného skutkového stavu, má oporu v spisovom materiáli. Rada úradu nepovažovala za potrebné dopĺňať dokazovanie. 

(4)	Rada úradu podľa § 33 zákona zaslala účastníkovi konania výzvu pred vydaním rozhodnutia a vyzvala ho, aby sa k nej vyjadril. 

Účastník konania
(5)	Podľa názoru Rady úradu úrad správne posúdil, že  účastníkom konania je Slovenská advokátska komora. Účastník konania námietky v tomto smere nevzniesol.  
Relevantný trh
(6)	Rada úradu konštatuje, že prvostupňový orgán správne vymedzil relevantný trh poskytovania právnych služieb v rámci výkonu advokácie na území SR. Voči tomuto záveru úradu účastník konania nenamietal.
Dopad na obchod medzi členskými štátmi.
(7)	Rada úradu sa taktiež stotožňuje so záverom, že posudzované konanie môže mať vplyv na obchod medzi členskými štátmi. Voči tomuto záveru úradu účastník konania nenamietal.
Obmedzenie súťaže
(8)	Rada úradu na základe dôkazového materiálu dospela k záveru, že posudzované konanie Slovenskej advokátskej komory, spočívajúce v taxatívnom vymedzení informácií, o ktorých môže advokát informovať verejnosť, má obmedzujúci charakter. Tento názor je súladný aj s názormi a závermi prezentovanými Krajským súdom v Bratislave (rozsudok z 21. marca 2007, sp. zn. 2 S 380/06) a Najvyšším súdom Slovenskej republiky (rozsudok z 21. januára 2009, sp. zn. 2 Sžh 3/2007). V tomto smere sa Rada úradu stotožňuje so závermi prvostupňového orgánu, uvedenými v bodoch 54 – 55 odôvodnenia rozhodnutia. 
(9)	Rada úrad sa stotožňuje so závermi úradu, týkajúcimi sa povinnosti rešpektovať normy európskeho práva bez ohľadu na znenie národnej legislatívy. Táto povinnosť vyplýva z princípu priameho účinku a prednosti ZFEÚ, čo úrad presvedčivo vysvetlil v bodoch 101 a nasl. odôvodnenia rozhodnutia. Úrad v tejto súvislosti správne poukázal na rozsudok Súdneho dvora vo veci CIF, ktorý stanovuje, že pokiaľ je správanie podnikov v rozpore s čl. 81 (1) Zmluvy o založení Európskeho spoločenstva (teraz čl. 101 (1) ZFEÚ) požadované alebo uľahčované národnou právnou úpravou, národný orgán hospodárskej súťaže je povinný neaplikovať národnú právnu úpravu, avšak za takého konanie nesmie podnikom uložiť sankciu za obdobie porušovania predchádzajúce vydaniu rozhodnutia. Pokutu môže podnikom uložiť len za správanie nasledujúce po rozhodnutí národného súťažného úradu. Rada úradu konštatuje, že prvostupňový orgán  princípy stanovené v rozsudku vo veci CIF správne uplatnil na posudzovaný prípad.  
(10) Ohľadom námietok, týkajúcich sa postihu za porušenie národného práva a dekriminalizácie konania Slovenskej advokátskej komory novelou zákona o advokácii, sa Rada úradu stotožňuje so závermi prvostupňového orgánu uvedenými v bodoch 104 a nasl. prvostupňového rozhodnutia. Prvostupňový orgán správne poukázal na nezmenené znenie zákazu podľa § 4 ods. 1 zákona a čl. 101 ods. 1 ZFEÚ a zrozumiteľne vysvetlil vzťah medzi súťažným právom a regulačnými zásahmi. 
(11) Námietky účastníka konania vo vzťahu k posúdeniu jeho konania, uvádzané v rozklade, sú obsahovo viac-menej totožné s jeho námietkami v priebehu správneho konania. Rada úradu má za to, že sa s nimi úrad v odôvodnení rozhodnutia riadne vysporiadal a podľa Rady úradu tieto nie sú spôsobilé vyvrátiť závery úradu.  
Uloženie pokuty
(12)	Rada úradu preskúmala postup úradu pri ukladaní pokuty a jeho závery uvedené v rozhodnutí a vyhodnocovala námietky účastníka konania v tejto súvislosti. 
(13) Zistila, že prvostupňový orgán v bode 122 odôvodnenia rozhodnutia uviedol, že konanie účastníka má charakter dohody obmedzujúcej súťaž, ktorej cieľom je obmedzenie súťaže. Z výroku rozhodnutia, z časti odôvodnenia týkajúcej sa posúdenia konania v bode 55, ako aj z celého kontextu rozhodnutia je však zrejmé, že úrad správne vnímal a posúdil, že ide o dohodu, ktorá môže mať za následok obmedzenie súťaže. 
(14) Posúdenie, či ide o dohodu, ktorej cieľom je obmedzenie súťaže alebo o dohodu, ktorá môže mať takýto následok, sa vzťahuje na posúdenie protiprávnosti konania ako takého. Obe formy dohody sú podľa národného aj európskeho práva rovnako zakázané. V prípade dohody obmedzujúcej súťaž, ktorá môže mať za následok obmedzenie súťaže, sa na preukázanie jej protiprávnosti nevyžaduje preukázanie alebo vyčíslenie skutočného dopadu na trh, postačuje aj potenciálny dopad. V tomto prípade úrad dopad uvedenej dohody riadne posúdil v bodoch 54 a 55 rozhodnutia. Úrad následok  obmedzenia súťaže identifikoval v tom, že obmedzujú tok informácií voči spotrebiteľom ako prijímateľom služieb, a teda podnikatelia poskytujúci právne služby môžu využívať informačnú asymetriu v neprospech spotrebiteľov. Obmedzenie reklamy znižuje intenzitu konkurenčného boja medzi podnikateľmi na trhu poskytovania právnych služieb.  V tejto súvislosti Rada úradu konštatuje, že nie je presné tvrdenie úradu v bode 123 odôvodnenia, že nebol identifikovaný dopad na trh. Úrad potenciálny dopad na trh identifikoval a správne posúdil v bode 54 a 55 rozhodnutia.  
(15) Rada úradu konštatuje, že bez ohľadu na to, či ide o dohodu, ktorej cieľom je obmedzenie súťaže alebo o dohodu, ktorá môže mať takýto následok, pokuta sa ukladá podľa rovnakých kritérií, pričom typ dohody sám o sebe nemá vplyv na jej výšku. Vo vzťahu k posúdeniu závažnosti a určeniu percenta za závažnosť Rada úradu konštatuje, že toto bolo určené správne a primerane okolnostiam daného prípadu. 
(16) Vzhľadom na uvedené Rada úradu považuje za potrebné korigovať tvrdenie úradu v bode 122 odôvodnenia, že vzhľadom na charakter posudzovanej dohody obmedzujúcej súťaž ako dohody, ktorej cieľom je obmedzenie súťaže, nie je potrebné vyhodnocovať jej skutočný dopad na trh, avšak z tohto dôvodu nie je potrebné prehodnocovať výšku uloženej pokuty. 
(17) Ohľadom postupu pri ukladaní pokuty a zohľadnení jednotlivých kritérií určujúcich jej výšku Rada úradu nezistila žiadne pochybenia. 
(18) Námietku účastníka konania o porušení zákazu reformationis in peius tým, že v pôvodnom zrušenom rozhodnutí úrad uložil pokutu vo výške 930,- eur a v preskúmavanom rozhodnutí vo výške 2 028,50 eur, Rada úradu neakceptuje. 
(19) Predovšetkým treba uviesť, že zásada zákazu reformationis in peius zakazuje odvolaciemu orgánu rozhodnúť tak, že sa právne postavenie účastníka konania zhorší v porovnaní s rozhodnutím orgánu prvého stupňa. Táto zásada nie je priamo stanovená v správnom poriadku a takýto záver nemožno jednoznačne vyvodiť ani z judikatúry súdov. V tomto prípade však riešenie tejto otázky nie je potrebné, pretože nejde o vzťah prvostupňového a odvolacieho rozhodnutia, ale o nové rozhodnutie úradu po vrátení veci odvolacím orgánom. 
(20) Pri rozhodovaní vychádzal prvostupňový orgán zo skutkového stavu v čase vydania rozhodnutia a toto premietol aj do určenia výšky pokuty. V porovnaní s pôvodným zrušeným rozhodnutím sa zmenila dĺžka posudzovaného protiprávneho konania. Dĺžka porušovania ustanovení zákona je spolu so závažnosťou konania základným faktorom pre určenie výšky pokuty a je preto logické, že pri zmene dĺžky konania sa z toho dôvodu zmení aj výška pokuty. Rada úradu považuje postup prvostupňového orgánu za správny. 
(21) Účastník konania namieta nezrozumiteľnosť výpočtu, konkrétne mu nie je zrejmé, prečo v bode 125 úrad základnú výšku pokuty násobí koeficientom 3. Rada úradu dopĺňa, že tento koeficient vyplýva z Metodického pokynu o postupe pri určovaní pokút v prípadoch zneužívania dominantného postavenia a dohôd obmedzujúcich súťaž (ďalej len „Metodický pokyn“). Metodický pokyn má za cieľ naplniť ust. § 3 ods. 4 správneho poriadku, stanovujúce povinnosť správneho orgánu rozhodovať tak, aby v skutkovo zhodných alebo podobných prípadoch nevznikali neodôvodnené rozdiely. Bod 15 Metodického pokynu stanovuje, že pokutu určenú na základe závažnosti úrad prenásobí počtom rokov trvania porušovania zákona. Pri porušeniach zákona s trvaním do 1 roka nedochádza z titulu dĺžky trvania porušenia zákona k úprave sumy pokuty určenej na základe závažnosti. Obdobie kratšie ako 6 mesiacov sa berie ako ½ roka, obdobie dlhšie ako 6 mesiacov sa berie ako celý rok. Postup úradu bol súladný s metodikou, ktorú prijal, v záujme zrozumiteľnosti odôvodnenia je však vhodné, aby toto úrad v rozhodnutiach presne uviedol. 

(22) Účastník konania namieta tvrdenie úradu o opakovanom porušení zákona. Argumentuje, že v okamihu prijatia Advokátskeho poriadku dňa 16. júna 2007, ani Advokátskeho poriadku dňa 19. júna 2010 neexistovalo žiadne právoplatné rozhodnutie úradu o potrestaní účastníka konania. 

(23) K tejto námietke Rada úradu uvádza, že z výroku rozkladom napadnutého rozhodnutia je zrejmé, že úrad porušenie zákona videl v prijatí a uplatňovaní obmedzujúcich ustanovení. Rozhodnutie Rady úradu č. 2010/KH/1/1028 zo 06. augusta 2010, ktorým bolo rozhodnuté o tom, že účastník prijal a uplatňoval obsahovo totožné obmedzenia reklamy, nadobudlo právoplatnosť 11. augusta 2010. Účastník konania aj po právoplatnosti tohto rozhodnutia naďalej obmedzujúce ustanovenia vo svojich predpisoch ponechal a uplatňoval, čo bolo posúdené v správnom konaní 0016/ODOS/2011. Protiprávne konanie posudzované v tomto správnom konaní bolo ukončené vo vzťahu k národnému právu 31. decembra 2012 a vo vzťahu k európskemu právu 14. júna 2013. Z uvedeného je zrejmé, že pokuta uložená v pôvodnom rozhodnutí nesplnila svoj účel odradiť účastníka konania od porušovania zákona a európskych súťažných pravidiel, a teda je dôvod na jej zvýšenie v tomto konaní. Rada úradu preto konštatuje, že úrad postupoval správne, keď opakované porušenie zákona zohľadnil ako priťažujúcu okolnosť. 

Urovnanie

(24)	Na urovnanie nie je právny nárok. Uplatnenie urovnania v súlade so zásadou hospodárnosti šetrí verejné zdroje a umožňuje dosiahnuť rýchlu a účinnú nápravu na trhu. Pre účastníka konania urovnanie zároveň okrem zníženia pokuty prináša výhodu v podobe menších nákladov, ktoré by boli inak spojené so správnym a s prípadným súdnym konaním pri preskúmavaní správneho rozhodnutia. 

(25)	V rámci prvostupňového konania účastník konania navrhol začatie konania o urovnaní. Prvostupňový orgán tento návrh zamietol z dôvodu, že účastník konania súčasne namietal voči záverom úradu a nepredložil vyhlásenie podľa čl. IV bod 18 a nasl. Podmienok uplatnenia inštitútu urovnania. V konaní pred Radou úradu po doručení výzvy pred vydaním druhostupňového rozhodnutia bolo Rade úradu doručené vyhlásenie účastníka o účasti na porušení podľa čl. IV bod 18 a nasl. Podmienok uplatnenia inštitútu urovnania. 

(26)	Vzhľadom na to, že účastník konania priznal svoju účasť na zakázanom správaní, ktoré je predmetom tohto konania, priznal svoju zodpovednosť za spáchane správneho deliktu a vyjadril svoju pripravenosť niesť pokutu, Rada úradu v súlade s bodom 24 Podmienok uplatnenia inštitútu urovnania zmenila uloženú pokutu tak, že ju znížila o 30 %. Takto určená pokuta činí 1 419,95 eur. 

Záver

(27)	Vzhľadom na vyššie uvedené Rada úradu na svojom zasadnutí dňa 
11. apríla 2014 zmenila prvostupňové rozhodnutie tak, že bod I. výroku prvostupňového rozhodnutia o protiprávnom konaní ponechala nezmenený a bod II. výroku prvostupňového rozhodnutia v časti o pokute zmenila tak, aby zodpovedal zníženiu pokuty. 

Poučenie: 

	Proti tomuto rozhodnutiu sa podľa § 61 ods. 2 zákona č. 71/1967 Zb. o správnom konaní (správny poriadok) v znení neskorších predpisov nemožno odvolať. Proti tomuto rozhodnutiu možno podať žalobu podľa § 247 Občianskeho súdneho poriadku na Krajský súd v Bratislave do dvoch mesiacov od jeho doručenia.  

			
	                                                             JUDr.Tibor Menyhart 
                                                   predseda Rady Protimonopolného úradu  SR

Rozhodnutie sa doručí:

1.	Mgr. Marek Benedik, advokát, Rudnayovo nám. 1, 811 01 Bratislava 
2.	Protimonopolný úrad SR, odbor kartelov, Drieňová 24, 826 03 Bratislava