PROTIMONOPOLNÝ ÚRAD SLOVENSKEJ REPUBLIKY

ROZHODNUTIE

Číslo:	2011/DZ/R/2/023	Bratislava 8. júla 2011	

Rada Protimonopolného úradu Slovenskej republiky v Bratislave, ako orgán príslušný na konanie podľa § 18 ods. 1 zákona č. 136/2001 Z. z. o ochrane hospodárskej súťaže a o zmene a doplnení zákona Slovenskej národnej rady č. 347/1990 Zb. o organizácii ministerstiev a ostatných ústredných orgánov štátnej správy Slovenskej republiky v znení neskorších predpisov v znení neskorších predpisov, v správnom konaní č. 0101/OZ/2005, na základe rozkladu podaného podnikateľom Slovnaft, a.s., Vlčie hrdlo 1, 824 12 Bratislava, IČO: 31 322 832,  zastúpený  advokátskou kanceláriou Ružička Csekes,  s.r.o., Vysoká  2/B, 811 06  Bratislava rozhodla tak, že 

zamieta

	podľa § 59 ods. 2 zákona č. 71/1967 Zb. o správnom konaní (správny poriadok) v znení neskorších predpisov rozklad a rozhodnutie Protimonopolného úradu Slovenskej republiky, odboru zneužívania dominantného postavenia 
č.  2010/DZ/2/1/068 zo dňa 10.decembra 2010   potvrdzuje.

Odôvodnenie:

	Protimonopolný úrad Slovenskej republiky, odbor zneužívania dominantného postavenia (ďalej ako „úrad“ alebo „prvostupňový orgán“), v správnom konaní č. 0101/OZ/2005, vydal rozhodnutie č. 2010/DZ/2/1/068 zo dňa 10.12.2010, ktorým rozhodol vo veci  spoločnosti  Slovnaft, a.s. :

1. tak, že správne konanie v časti týkajúcej sa uplatňovania rozdielnej zrážky zo základnej veľkoobchodnej cenníkovej ceny benzínov, ktorú Slovnaft, a.s., Vlčie hrdlo 1, 824 12 Bratislava, IČO: 31 322 832 účtoval v čase od 01.01.2005 do 31.12.2005 voči odberateľom OMV Slovensko, s.r.o., Einsteinova 25, 851 01 Bratislava, IČO: 00 604 381 a SHELL Slovakia, s.r.o., Einsteinova 23,
 851 01 Bratislava, IČO: 31 361 081 posudzovanej podľa § 8 ods. 2 písm. c) zákona č. 136/2001 Z. z. o ochrane hospodárskej súťaže a o zmene a doplnení zákona Slovenskej národnej rady č. 347/1990 Zb. o organizácii ministerstiev a ostatných ústredných orgánov štátnej správy Slovenskej republiky v znení neskorších predpisov v znení zákona č. 68/2005 Z. z. zastavuje podľa § 32 ods. 2 písm. g) v spojení s § 32 ods. 3 zákona č. 136/2001 Z. z. o ochrane hospodárskej súťaže a o zmene a doplnení zákona Slovenskej národnej rady č. 347/1990 Zb. o organizácii ministerstiev a ostatných ústredných orgánov štátnej správy Slovenskej republiky v znení neskorších predpisov v znení neskorších predpisov nakoľko v konaní nepreukázal, že účastník konania porušil ustanovenia tohto zákona;

2.  	tak, že správne konanie v časti týkajúcej sa uplatňovania rozdielnych zrážok alebo prirážok k základnej veľkoobchodnej cenníkovej cene benzínu voči jednotlivým odberateľom benzínu, ktoré Slovnaft, a.s., Vlčie hrdlo 1, 824 12 Bratislava, IČO: 31 322 832 účtoval v čase od 01.01.2005 do 31.12.2005 posudzovanej podľa § 8 ods. 2 zákona č. 136/2001 Z. z. o ochrane hospodárskej súťaže a o zmene a doplnení zákona Slovenskej národnej rady č. 347/1990 Zb. o organizácii ministerstiev a ostatných ústredných orgánov štátnej správy Slovenskej republiky v znení neskorších predpisov v znení zákona č. 68/2005 Z. z. zastavuje podľa § 32 ods. 2 písm. g) v spojení s § 32 ods. 3 zákona č. 136/2001 Z. z. o ochrane hospodárskej súťaže a o zmene a doplnení zákona Slovenskej národnej rady č. 347/1990 Zb. o organizácii ministerstiev a ostatných ústredných orgánov štátnej správy Slovenskej republiky v znení neskorších predpisov v znení neskorších predpisov, nakoľko v konaní nepreukázal, že účastník konania porušil ustanovenia tohto zákona;

3. 	tak, že konanie podnikateľa Slovnaft, a.s., Vlčie hrdlo 1, 824 12 Bratislava, IČO: 31 322 832 v čase od 01.01.2006 do 31.12.2006 spočívajúce v objektívne neodôvodnenom uplatňovaní rozdielnych zrážok alebo prirážok k základnej veľkoobchodnej cenníkovej cene benzínu voči jednotlivým odberateľom benzínu je zneužívaním dominantného postavenia na relevantnom trhu predaja benzínov na úrovni veľkoobchodu na území Slovenskej republiky podľa § 8 ods. 2 zákona č. 136/2001 Z. z. o ochrane hospodárskej súťaže a o zmene a doplnení zákona Slovenskej národnej rady č. 347/1990 Zb. o organizácii ministerstiev a ostatných ústredných orgánov štátnej správy Slovenskej republiky v znení neskorších predpisov v znení zákona č. 68/2005 Z. z. a je preto podľa § 8 ods. 6 zákona č. 136/2001 Z. z. o ochrane hospodárskej súťaže a o zmene a doplnení zákona Slovenskej národnej rady č. 347/1990 Zb. o organizácii ministerstiev a ostatných ústredných orgánov štátnej správy Slovenskej republiky v znení neskorších predpisov v znení zákona č. 68/2005 Z. z. zakázané;

4. 	tak, že konanie podnikateľa Slovnaft, a.s., Vlčie hrdlo 1, 824 12 Bratislava, IČO: 31 322 832 v čase od 01.01.2005 do 31.12.2006 spočívajúce v objektívne neodôvodnenom uplatňovaní rozdielnych zrážok alebo prirážok k základnej veľkoobchodnej cenníkovej cene nafty voči jednotlivým odberateľom nafty je zneužívaním dominantného postavenia na relevantnom trhu predaja nafty na úrovni veľkoobchodu na území Slovenskej republiky podľa § 8 ods. 2 zákona č. 136/2001 Z. z. o ochrane hospodárskej súťaže a o zmene a doplnení zákona Slovenskej národnej rady č. 347/1990 Zb. o organizácii ministerstiev a ostatných ústredných orgánov štátnej správy Slovenskej republiky v znení neskorších predpisov v znení zákona č. 68/2005 Z. z. a je preto podľa § 8 ods. 6 zákona č. 136/2001 Z. z. o ochrane hospodárskej súťaže a o zmene a doplnení zákona Slovenskej národnej rady č. 347/1990 Zb. o organizácii ministerstiev a ostatných ústredných orgánov štátnej správy Slovenskej republiky v znení neskorších predpisov v znení zákona č. 68/2005 Z. z. zakázané;

5. 	tak, že veľkoobchodné ceny benzínu, ktoré podnikateľ Slovnaft, a.s., Vlčie hrdlo 1, 824 12 Bratislava, IČO 31 322 832 účtoval svojim veľkoobchodným odberateľom v čase od 1.3.2005 do 31.12 2005 nie sú neprimerane vysokými cenami, a preto takéto konanie podnikateľa Slovnaft, a.s., Vlčie hrdlo 1, 824 12 Bratislava, IČO: 31 322 832 nie je zneužívaním dominantného postavenia podľa § 8 ods. 2 písm. a) zákona č. 136/2001 Z. z. o ochrane hospodárskej súťaže a o zmene a doplnení zákona Slovenskej národnej rady č. 347/1990 Zb. o organizácii ministerstiev a ostatných ústredných orgánov štátnej správy Slovenskej republiky v znení neskorších predpisov v znení zákona č. 68/2005 Z. z. na relevantnom trhu predaja benzínu na úrovni veľkoobchodu na území Slovenskej republiky; 

6. 	tak, že veľkoobchodné ceny nafty, ktoré podnikateľ Slovnaft, a.s., Vlčie hrdlo 1, 824 12 Bratislava, IČO 31 322 832 účtoval svojim veľkoobchodným odberateľom v čase od 1.3.2005 do 31.12 2005 nie sú neprimerane vysokými cenami, a preto takéto konanie podnikateľa Slovnaft, a.s., Vlčie hrdlo 1, 824 12 Bratislava, IČO: 31 322 832 nie je zneužívaním dominantného postavenia podľa § 8 ods. 2 písm. a) zákona č. 136/2001 Z. z. o ochrane hospodárskej súťaže a o zmene a doplnení zákona Slovenskej národnej rady č. 347/1990 Zb. o organizácii ministerstiev a ostatných ústredných orgánov štátnej správy Slovenskej republiky v znení neskorších predpisov v znení zákona č. 68/2005 Z. z. na relevantnom trhu predaja nafty na úrovni veľkoobchodu na území Slovenskej republiky;

7. 	tak, že správne konanie v časti týkajúcej sa výšky rozdielu medzi maloobchodnou cenou benzínov, ktorú účtoval Slovnaft, a.s., Vlčie hrdlo 1, 824 12 Bratislava, IČO: 31 322 832 svojim odberateľom – spotrebiteľom a veľkoobchodnou cenou benzínov, ktorú účtoval svojim odberateľom – konkurentom za dodávky benzínov v čase od 01.01.2005 do 31.12.2005 posudzovanej podľa § 8 ods. 2 písm. a) zákona č. 136/2001 Z. z. o ochrane hospodárskej súťaže a o zmene a doplnení zákona Slovenskej národnej rady č. 347/1990 Zb. o organizácii ministerstiev a ostatných ústredných orgánov štátnej správy Slovenskej republiky v znení neskorších predpisov v znení zákona č. 68/2005 Z. z. zastavuje podľa § 32 ods. 2 písm. g) v spojení s § 32 ods. 3 zákona č. 136/2001 Z. z. o ochrane hospodárskej súťaže a o zmene a doplnení zákona Slovenskej národnej rady č. 347/1990 Zb. o organizácii ministerstiev a ostatných ústredných orgánov štátnej správy Slovenskej republiky v znení neskorších predpisov v znení neskorších predpisov, nakoľko v konaní nepreukázal, že účastník konania porušil ustanovenia tohto zákona;

8. 	tak, že správne konanie v časti týkajúcej sa výšky rozdielu medzi maloobchodnou cenou nafty, ktorú účtoval Slovnaft, a.s., Vlčie hrdlo 1, 824 12 Bratislava, IČO: 31 322 832 svojim odberateľom – spotrebiteľom a veľkoobchodnou cenou nafty, ktorú účtoval svojim odberateľom – konkurentom za dodávky motorovej nafty v čase od 01.01.2005 do 31.12.2005 posudzovanej podľa § 8 ods. 2 písm. a) zákona č. 136/2001 Z. z. o ochrane hospodárskej súťaže a o zmene a doplnení zákona Slovenskej národnej rady č. 347/1990 Zb. o organizácii ministerstiev a ostatných ústredných orgánov štátnej správy Slovenskej republiky v znení neskorších predpisov v znení zákona č. 68/2005 Z. z. zastavuje podľa § 32 ods. 2 písm. g) v spojení s § 32 ods. 3 zákona č. 136/2001 Z. z. o ochrane hospodárskej súťaže a o zmene a doplnení zákona Slovenskej národnej rady č. 347/1990 Zb. o organizácii ministerstiev a ostatných ústredných orgánov štátnej správy Slovenskej republiky v znení neskorších predpisov v znení neskorších predpisov, nakoľko v konaní nepreukázal, že účastník konania porušil ustanovenia tohto zákona; 

9. 	na základe § 38 ods. 1 zákona č. 136/2001 Z. z. o ochrane hospodárskej súťaže a o zmene a doplnení zákona Slovenskej národnej rady č. 347/1990 Zb. o organizácii ministerstiev a ostatných ústredných orgánov štátnej správy Slovenskej republiky v znení neskorších predpisov v znení neskorších predpisov tak, že za zneužívanie dominantného postavenia uvedeného v bodoch 2 a 3 tohto rozhodnutia ukladá podnikateľovi Slovnaft, a.s., Vlčie hrdlo 1, 824 12 Bratislava, IČO: 31 322 832 pokutu vo výške 9 028 746 eur, slovom deväť miliónov dvadsaťosem tisíc sedemsto štyridsať šesť eur, ktorú je tento povinný uhradiť na účet Protimonopolného úradu Slovenskej republiky č. 7000060793/8180, KS 1118, VS 201021068, vedený v Štátnej pokladnici v lehote 60 dní odo dňa nadobudnutia právoplatnosti tohto rozhodnutia. 

Proti tomuto rozhodnutiu podal účastník konania v zákonnej lehote rozklad, ktorým požadoval zrušenie prvostupňového rozhodnutia. Rada úradu sa oboznámila s prvostupňovým rozhodnutím, spisovým materiálom s ním súvisiacim,  s predloženým rozkladom ako aj so všetkými vyjadreniami predloženými v druhostupňovom konaní. 

Rada úradu podľa § 33 zákona č. 136/2001 Z. z. o ochrane hospodárskej súťaže a o zmene a doplnení zákona Slovenskej národnej rady č. 347/1990 Zb. o organizácii ministerstiev a ostatných ústredných orgánov štátnej správy Slovenskej republiky v znení neskorších predpisov v znení neskorších predpisov (ďalej len „zákon“) zaslala účastníkovi konania listom č. 1554/PMUSR/2001, zo dňa 21. apríla 2011, Výzvu pred vydaním rozhodnutia (ďalej aj ako „výzva“). Účastník konania počas druhostupňového konania požiadal o poskytnutie databázy údajov ako podkladu rozhodnutia úradu, ktorá mu bola zaslaná. K zaslanej výzve predložil účastník konania následne vyjadrenia listom zo dňa 11. mája 2011, doručený Rade úradu 11. mája 2011, zaevidovaný pod č. 1852, listom zo dňa 23. mája 2011, doručený 23.mája 2011, zaevidovaný pod č. 2003, listom zo dňa 31. mája 2011, doručený 1. júna 2011, zaevidovaný pod č. 2129.

Za účelom objektívneho zistenia veci a  vytvorenia priestoru na realizáciu práva na obhajobu Rada úradu nariadila ústne pojednávanie podľa § 21 správneho poriadku, na ktorom bol za účasti účastníka konania vypočutý svedok RNDr. P.K, PhD. v súvislosti s ním vypracovaným stanoviskom, ktoré bolo Rade úradu predložené účastníkom konania na podporu jeho tvrdení v tomto konaní. 

Na základe doplneného dokazovania Rada úradu zaslala účastníkovi konania doplnenie Výzvy pred vydaním rozhodnutia, ktoré si účastník konania prevzal osobne dňa 20. júna 2011. K tomuto doplneniu výzvy predložil účastník konania svoje vyjadrenie dňa 27. júna 2011. 

Rada úradu na základe oboznámenia sa so všetkými skutkovými a právnymi okolnosťami prípadu dospela k nasledovným záverom. 

I. Porušenie práva na obhajobu a práva vyjadriť sa k podkladom   rozhodnutia   a iné procesné námietky účastníka konania.

1.	Účastník konania poukazal na to, že už vo vyjadrení k výzve namietal, že podstatné množstvo kľúčových zistení úradu týkajúcich sa predovšetkým vymedzenia relevantných trhov, bariér vstupu na trh a určenia jeho dominantného postavenia je založené na tvrdeniach a faktoch, ktoré úrad, z dôvodu ochrany obchodného tajomstva iných súťažiteľov, spoločnosti nesprístupnil. 
2.	Viaceré informácie označené ako obchodné tajomstvo už v súčasnosti nemusia spĺňať náležitosti obchodného tajomstva, tak ako ho vymedzuje Obchodný zákonník v § 17, nakoľko z dôvodu päťročného časového odstupu nemusia mať tieto informácie takú hodnotu pre ich poskytovateľov, akú mali v čase ich poskytnutia.
3.	Niektoré údaje označené úradom ako obchodné tajomstvo, už na prvý pohľad nespĺňajú náležitosti obchodného tajomstva v zmysle § 17 Obchodného zákonníka. Ako príklad je možné uviesť stranu 31 rozhodnutia, bod 118 (poznámka pod čiarou č. 34), : „Výstižne túto skutočnosť vystihla napr. spoločnosť (obchodné tajomstvo)...“ Podľa účastníka konania nie je zrejmé ako môže predstavovať názov oslovenej spoločnosti obchodné tajomstvo.
4.	Účastník konania namieta vyjadrenie úradu, že obchodné tajomstvo sa nachádza iba v 25 bodoch z celkovo 407 bodov rozhodnutia, čo podľa neho nie je podstatné ale podstatným je to, že práve týmito spoločnosti neprístupnými údajmi, úrad zdôvodňuje zásadné skutočnosti. A to napr. nerozdelenie vecných relevantných trhov na dve podúrovne (tu je väčšina faktov vymedzená ako OT), nezohľadnenie konkurencie z iných štátov vo vzťahu k bariéram vstupu na trh, napr. údaje týkajúce sa skladovacích kapacít, možnosti prepravy, importov z iných štátov, previazanosť kótovaných a veľkoobchodných cien spoločnosti.
5.	Účastník konania nesúhlasí s vyjadrením úradu, že obsah nesprístupnených údajov zhrnul iným spôsobom. Z úradom tvrdeného zhrnutia v bode 65 rozhodnutia je podľa účastníka konania jednoznačne zrejmé, že nejde o žiadne zhrnutie dôkazov a podkladov rozhodnutia, ale o vyjadrenie záverov úradu vyvodených práve na základe podkladov, ktoré neboli účastníkovi sprístupnené. Účastník konania namietal aj tvrdenie Rady úradu, že skutočnosti, ktoré predstavujú obchodné tajomstvo tretích strán boli prerozprávané tak, aby neobsahovali obchodné tajomstvo, keďže podľa jeho názoru nejde o prerozprávanie ale závery úradu, ktoré úrad vyvodil práve z neposkytnutých podkladov.
6.	Účastník konania namieta vyjadrenie úradu, že k väčšine nesprístupnených údajov by sa spoločnosť aj tak nevedela vyjadriť, nakoľko týmito informáciami disponuje výhradne ich poskytovateľ. Spoločnosť dlhodobo pôsobí na predmetnom trhu predaja pohonných hmôt ( ďalej ako „PHM“), z titulu čoho by sa vedela vyjadriť k údajom poskytnutým oslovenými subjektmi týkajúcich sa možnosti skladovania pohonných hmôt, prepravy, predaja alebo importu z iných krajín, resp. minimálne by porovnala tieto údaje s vlastnými štatistikami.
7.	Účastník konania poukázal na bod 171 rozhodnutia, v ktorom úrad konštatuje, že „ To, že Slovnaft sa správa v dostatočnej miere nezávisle od kótovaných cien vnímajú aj konkurenti a zároveň odberatelia  spoločnosti Slovnaft, ktorí zhodne tvrdili, že Slovnaft kótované ceny nerešpektuje. Konkrétne jednotlivé spoločnosti uviedli nasledovné : Obchodné tajomstvo.“
8.	Úrad, podľa názoru účastníka konania, relativizuje závažnosť neposkytnutia podkladov rozhodnutia konštatovaním, že nesprístupnené vyjadrenia konkurentov sami o sebe, bez ostatných dôkazov, úrad nepovažoval za dostatočný dôkaz, preto nie je problematické to, že neboli spoločnosti sprístupnené. Podľa účastníka konania nie je preto vôbec zrejmé, čo je vlastne základným rozhodujúcim priamym dôkazom preukázania zneužitia dominantného postavenia spoločnosťou, a ktoré dôkazy sú len nepriamymi podpornými dôkazmi, keď Rada úradu konštatuje vo výzve, že ani vykonané ekonomické analýzy nepredstavujú v tomto konaní rozhodujúci dôkaz na preukázanie porušenia zákona.
9.	Úrad sa nezaoberal obsahom všetkých námietok spoločnosti  (napr. väčšinou námietok spoločnosti k otázke diskriminácie, ktoré tvorili podstatnú časť vyjadrenia k výzve, k protisúťažnosti vykorisťovateľskej diskriminácie, k nesprávnemu odhadu majetkového prospechu). Úrad sa obmedzil na formálnu úpravu textu tak, že závery a konštatovania pripúšťajúce isté pochybnosti o jednoznačnosti zistení, resp. konštatovania priamo odporujúce týmto zisteniam, iba formálne upravil v texte odôvodnenia svojho rozhodnutia tak, že ich bez prešetrenia vecnej podstaty námietok z textu vypustil alebo text účelovo preformuloval.
10.	Účastník konania tiež namietal vo vyjadrení k doplneniu výzvy, že v priebehu konania boli účastníkovi konania poskytované na vyjadrenie krátke lehoty.

	Vyjadrenie Rady úradu

11.	Účastník konania namietal počas konania, že mu neboli sprístupnené podklady, ktoré tvorili podstatné množstvo kľúčových zistení úradu. Rada úradu sa s týmto tvrdením účastníka konania nestotožňuje. Úrad na základe námietok účastníka konania preveroval, či tretie strany, ktoré poskytli informácie a podklady tieto považujú za predmet obchodného tajomstva. Úrad je povinný obchodné tajomstvo iných subjektov chrániť. Rovnako tak úrad chráni aj dôverné informácie iné ako obchodné tajomstvo, o  ochranu ktorých bol zo strany ich poskytovateľov požiadaný. Takouto dôvernou informáciou môže byť napríklad práve obchodné meno, resp. názov spoločnosti, ktorá informácie poskytla. Zdroj informácií ako dôvernú informáciu bežne uznáva vo svojej praxi aj Európska komisia (ďalej len „ Komisia“). Rada úradu má za to, že pre obhajobu v konaní spravidla ani nie je pre účastníka konania takáto informácia relevantná. Na druhej strane má takýto postup úradu  chrániť  tretie strany, ktoré poskytli úradu informácie, pred prípadnými odvetnými akciami zo strany podnikateľa, voči ktorému sa konanie vedie a s ktorým sú v obchodnom vzťahu napríklad ako odberatelia. Ak by sa takáto ochrana v konaní neposkytovala mohlo by to zmariť, prípadne sťažiť priebeh konania, keďže dožiadané spoločnosti by sa v obave pred zhoršením svojich obchodných vzťahov so spoločnosťami, ktoré sú účastníkmi konania mohli snažiť vyhnúť tomu, aby poskytovali  úradu komplexné informácie.
12.	Možno súhlasiť s tým, že spravidla sa obchodné údaje chránia cca päť rokov, avšak nemusí to byť vždy pravidlom a závisí to vždy od typu informácie ako aj  trhu, o ktorý ide. Táto doba môže byť iná v prípade informácii, ktoré sa  týkajú  trhu, kde sa obchodné podmienky, vrátane ceny,  nemenia príliš často a podobne. Úrad účastníkovi konania pritom nesprístupnil typ informácií, ktoré aj sám Slovnaft, a.s. považuje za trhovo citlivé. Rada úradu má za to, že všetky údaje nevyhnutné pre jeho obhajobu v konaní mal účastník konania k dispozícii. Vyjadrenia tretích strán, ktoré si tieto označili za obchodné tajomstvo, úrad zovšeobecnil a pri svojich záveroch vychádzal zásadne z vyjadrení, ktoré takto zovšeobecnené sú súčasťou rozhodnutia. Prerozprávanie neznamená vecnú zmenu podaných vyjadrení ale to, že  z vyjadrení boli vypustené časti tvoriace citlivé trhové informácie. Účastník konania namieta, že nejde o prerozprávanie ale o závery, ktoré boli vyvodené práve na základe neposkytnutých údajov.  Úrad dostatočne jasne a zrozumiteľne podľa Rady úradu popísal svoje zistenia týkajúce sa relevantných trhov ako aj preskúmavaného správania spoločnosti Slovnaft, a.s.. Tvrdenia a závery úradu, na ktorých tento založil svoje rozhodnutie sú súčasťou prvostupňového rozhodnutia. Aj keď účastníkovi konania v určitých prípadoch nebol sprístupnený zdroj informácie, prípadne trhovo citlivé informácie určitej tretej strany, účastník konania mal k dispozícii podrobne rozobranú situáciu na relevantných trhoch ako aj popis v čom spočíva podľa úradu porušenie zákona a k tomuto sa mohol účastník konania vyjadriť. Rada úradu v rámci druhostupňového konania vo výzve ešte poskytla účastníkovi konania informáciu popisom, čo je obsiahnuté v niektorých  nesprístupnených častiach prvostupňového rozhodnutia, kde podľa jej názoru z textu nemuselo byť účastníkovi konania úplne zrejmé, čo daná časť obsahuje. Aj z  uvedeného je zrejmé, aký typ informácii úrad účastníkovi konania nesprístupnil a tiež to, že nesprístupnenie takéhoto typu informácii je odôvodnené v prospech tretích strán a na druhej strane, ak účastník konania nepozná presne cenovú politiku iného podnikateľa alebo obchodné meno spoločnosti, ktorá istú informáciu poskytla, nemôže to byť na ujmu jeho práv na obhajobu v konaní. 
13.	   V tejto súvislosti veľmi jednoznačne judikoval Ústavný súd Českej republiky, na uznesenie ktorého poukazuje aj úrad vo svojom rozhodnutí (II. ÚS 419/04), keď tento uviedol, že : “...V posudzovanom prípade, informácie o tých častiach spisu, ktoré tvorili obchodné tajomstvo správnym orgánom oslovených súťažiteľov na relevantných trhoch, boli primerane situácii, „zverejnené“ sťažovateľovi v rozhodnutí správneho orgánu prvého stupňa tým, že bola podrobne rozobraná situácia na relevantných trhoch. Záver Nejvyššího správního soudu o medziach aplikácie vyššie uvedeného zákonného ustanovenia v tom smere, že sťažovateľ mal možnosť konštatovanú situáciu na relevantných trhoch poprieť a navrhnúť k svojmu prípadnému odlišnému tvrdeniu dôkazy, je tak úplne oprávnený.” Účastník konania v tomto konaní mal možnosť sa k popísanej situácii na relevantných trhoch, resp. k popisu posudzovaného správania vyjadriť a navrhnúť svoje odlišné tvrdenia, čo aj počas konania urobil.
14.	Pokiaľ ide o námietku účastníka konania, že mu  nie je zrejmé, akými dôkazmi vlastne preukázal úrad svoje závery, Rada úradu poukazuje na to, že úrad podrobne v jednotlivých častiach prvostupňového rozhodnutia týkajúcich sa relevantného trhu, dominantného postavenia, praktiky ako aj pokuty  popísal na základe akých skutočností prijal svoj záver. Rada sa týmto skutočnostiam venuje nižšie v ďalších častiach textu odôvodnenia.
15.	Rada úradu má za to, že úrad sa dostatočne vyrovnal s námietkami účastníka konania v odôvodnení svojho rozhodnutia. Úrad nie je povinný v rozhodnutí jednotlivo reagovať na každú vznesenú námietku účastníka konania, ale je povinný svoje závery presvedčivo a dostatočne odôvodniť. Svoje závery úrad aj s ohľadom na námietky účastníka konania zdôvodnil a podložil ich dôkazmi, a to ako vo vzťahu k praktike, tak k posúdeniu majetkového prospechu aj vo vzťahu  k ďalším posudzovaným skutočnostiam. Účastník konania pritom bližšie  nekonkretizuje, v čom konkrétne úrad nereagoval na jeho námietky. Počas konania nie je tiež vylúčené, že úrad svoje odôvodnenie, vzhľadom na námietky účastníka konania vznesené počas konania upraví. Rovnako ako účastník konania môže počas celého konania upresňovať svoje vyjadrenia aj úrad môže spresňovať svoje závery práve aj s ohľadom na vyjadrenia účastníka konania, resp. doplnené dokazovanie. Nie je vylúčené, že úrad s cieľom dostatočne zrozumiteľne odôvodniť svoje rozhodnutie upustí od určitých tvrdení alebo záverov, prípadne  zmení formulácie svojich vyjadrení a podobne, a to bez potreby vykonávania ďalšieho dokazovania. Rozhodujúcim je, že odôvodnenie musí zrozumiteľne a presvedčivo odôvodňovať výrok rozhodnutia. Úrad počas konania pritom nijako protichodne nezmenil svoje tvrdenia a závery v takom rozsahu, aby to odôvodňovalo vykonanie ďalšieho dokazovania. Úrad zhromaždil pomerne rozsiahle množstvo údajov počas konania, ktoré boli podkladom aj pre vykonané ekonomické analýzy. Účastník konania neuviedol v tejto súvislosti aké ďalšie dokazovanie, podľa jeho názoru malo ešte prechádzať konečným záverom úradu.
16.	Rada úradu počas druhostupňového dokazovania doplnila dokazovanie iba  výsluchom svedka RNDr. P.K., PhD. na nariadenom ústnom pojednávaní. Účastník konania mal počas celého správneho konania, najmä odo dňa 24.9.2010, kedy bola účastníkovi konania doručená výzva pred vydaním prvostupňového rozhodnutia dostatok času na predkladanie svojich námietok. Konkrétnejšie námietky najmä k vykonaným analýzam však predložil až po výzve v druhostupňovom konaní. Rada úradu nevykonala nijaké nové dokazovanie okrem výsluchu svedka, nezmenila závery prvostupňového orgánu iba sa vyjadrila k predloženým námietkam účastníka konania. Na základe toho potom určovala aj lehoty na vyjadrenie sa. Pokiaľ však účastník konania predložil žiadosť o predĺženie lehoty bolo mu vyhovené. Účastník konania počas druhostupňového konania požiadal o predĺženie lehoty na vyjadrenie iba raz a Rada úradu tejto jeho žiadosti vyhovela a lehotu na vyjadrenie mu predĺžila, a to  listom zo dňa 19. mája 2011. V prípade, že mal účastník konania za to, že mu lehota na vyjadrenie nepostačuje mohol požiadať o jej predĺženie, čo však neurobil. Prvostupňový orgán tiež účastníkovi konania lehotu na jeho žiadosť predlžoval.

II. Nesprávne vymedzenie relevantných trhov

17.	Účastník konania namieta definovanie dvoch relevantných trhov úradom ako trh predaja nafty na úrovni veľkoobchodu a trh predaja benzínu na úrovni veľkoobchodu a navrhuje rozčlenenie týchto dvoch trhov na dve úrovne, a to: veľkoobchodný relevantný trh dodávok pohonných hmôt predajcom (zdroj PHM - predajca alebo tiež ex-rafinery) a veľkoobchodný relevantný trh priameho predaja pohonných hmôt konečným užívateľom (predajca – konečný užívateľ alebo tiež non-retail)
18.	Spoločnosť opakovane poukazovala na rozdielne postavenia, potreby a ciele medzi trhom predajcov a trhom konečných užívateľov, ktoré spôsobujú, že tieto subjekty nemôžu byť zaradené na jeden relevantný trh. Nie je možné zaradiť na jeden relevantný trh medzinárodné ropné spoločnosti ako napr. Slovnaft,a.s. SHELL, OMV, ESSO, vyrábajúce (dovážajúce) a nakupujúce milióny litrov PHM s cieľom tvorby zisku (marže) pri ich ďalšom predaji konečným užívateľom a napr. poľnohospodárske družstvá, odoberajúce rádovo stovky litrov PHM výlučne pre vlastnú spotrebu. Nie je jasné, ako mohol úrad identifikovať poľnohospodárske družstvá ako konkurentov nadnárodných ropných spoločností. Tento nezmysel spoločnosť opakovane namietala v priebehu celého konania. V prípade vyjadrení Rady úradu vo výzve ide opätovne o dôkaz čisto formálneho, navyše aj nepravdivého, vyrovnania sa s námietkami spoločnosti.
19.	Nie je zrejmé z čoho úrad odvodzuje, že na Slovensku nie je vyprofilovaný trh spôsobom rafinéria - predajca a predajca - konečný spotrebiteľ. A tiež, prečo nie je zrejmé, kto na úrovni dodávok PHM predajcom pôsobí a kto teda na úrovni trhu predajca - konečný spotrebiteľ konkuroval spoločnosti. Z priebehu celého správneho konania je zrejmé, že spoločnosť označovala ako svojich konkurentov na trhu predaja PHM predajcom ostatné zahraničné rafinérie, predajcov dodávajúcich PHM v SR z iných zdrojov ako od spoločnosti, ako aj predajcov dodávajúcich PHM odoberaných od spoločnosti.
20.	Spoločnosť sa k záverom úradu nevie vyjadriť, pretože úrad väčšinu dôvodov (body 56-62, 65-69) označil ako obchodné tajomstvo.
21.	Spoločnosť namieta, záver úradu, že predajcovia nemohli vykonávať efektívny súťažný tlak na spoločnosť s dodávkami PHM pre konečných užívateľov, keďže základná cena PHM spoločnosti bola podľa úradu rovnaká pre všetkých  odberateľov a  konečná cena sa líšila len v malej miere (rozdiel v cenách  predstavovali len zľavy). Na druhej strane úrad konštatuje, že spoločnosť dodávala produkt predajcom za výhodnejšie ceny ako poľnohospodárom, a preto nie je jasné ako dospel úrad k záveru, že by títo predajcovia nevedeli v prípade záujmu konkurovať takýmto, podľa úradu vyšším, cenám spoločnosti pre poľnohospodárov.
22.	Chybné závery úradu potvrdzuje aj skutočnosť, že spoločnosť dodávala spomedzi poľnohospodárov PHM  iba [číselný údaj] % z týchto odberateľov, pričom zvyšných až [číselný údaj] % malo zabezpečené dodávky iným spôsobom, od iných predajcov. Pokiaľ by z dôvodu malého rozdielu v cenách nebol vytvorený priestor pre iných predajcov dodávať PHM poľnohospodárom, zrejme by všetci, alebo aspoň ich podstatná časť, bola odberateľom spoločnosti. Trhová situácia je však značne odlišná. Uvedeným  argumentom spoločnosti sa úrad vôbec nezaoberal pri svojom rozhodovaní. Úrad nestanovuje aká bola podľa jeho zistení  reálna trhová situácia, t.j. koľkým poľnohospodárom dodávala PHM spoločnosť. Pritom pri poľnohospodároch nie je hranica medzi veľkoobchodom a maloobchodom jednoznačná a významná, nakoľko poľnohospodári PHM ďalej nepredávajú, a to aj keď ich nakúpia veľkoobchodne. Pokiaľ si teda vedia títo odberatelia zabezpečiť dodávky PHM aj od iných subjektov, ako je spoločnosť, a to aj prostredníctvom maloobchodu, uvedená skutočnosť len potvrdzuje konštatovanie, že spoločnosť nemohla týchto odberateľov vykorisťovať, keďže na jej veľkoobchodných dodávkach neboli a ani nemohli byť závislí.
23.	Predajcovia nakupujú PHM s cieľom ich ďalšieho predaja iným odberateľom, napr. aj poľnohospodárom. Týmito svojimi predajmi efektívne konkurujú spoločnosti. Túto skutočnosť potvrdzuje de facto sám úrad, keď vo výroku svojho rozhodnutia konštatuje, že zastavuje správne konanie, v ktorom skúmal výšku  rozdielu medzi maloobchodnou cenou nafty, ktorú účtovala spoločnosť svojim odberateľom – spotrebiteľom a veľkoobchodnou cenou nafty, ktorú účtovala svojim konkurentom za dodávky nafty, nakoľko nepreukázal, že by spoločnosť porušila ustanovenia zákona. Z uvedeného je zrejmé, že odberatelia – konkurenti, mali dostatočne vysokú maržu na to, aby vedeli konkurovať spoločnosti pri predaji nafty odberateľom - spotrebiteľom aj dodávkami PHM, ktoré získali priamo od spoločnosti. 
24.	Marža obchodníkov s PHM bola dostatočná na efektívnu arbitráž a vyvíjanie súťažného tlaku, o čom svedčí aj zastavenie správneho konania vo veci stláčania marží voči spoločnosti úradom z čoho vyplýva, že rozdiel medzi cenami, za ktoré nakupovali obchodníci PHM od spoločnosti a cenami, za ktoré obchodníci ďalej predávali PHM svojim odberateľom bol dostatočný  a nespôsoboval narušenie hospodárskej súťaže. Predpoklad na existenciu arbitráže preto bol reálne naplnený.
25.	Z rozhodovacej praxe Komisie je zrejmé, že veľkoobchodný trh predaja sa v zásade člení na ex refinery sales a non retail sales. Úrad zdôvodňoval vymedzenie relevantných trhov rozhodnutím Komisie vo veci Normeston/Mol/Met JV, ktoré podľa neho konštatuje, že obe úrovne veľkoobchodného predaja (ex refinery sales a non retail sales), tak ako ich definuje obvykle Komisia, boli na účely súťažného hodnotenia zlúčené na jeden trh, pričom toto rozhodnutie hodnotilo aj slovenský trh. Toto tvrdenie je zavádzajúce, keďže z rozhodnutia je zrejmé, že Komisia sa trhom v Slovenskej republike detailnejšie nezaoberala, nakoľko exaktné definovanie relevantných trhov nebolo na účely danej koncentrácie nevyhnutné. Z rozhodnutia Komisie je taktiež zrejmé, že v zásade sa relevantné trhy členia na vyššie namietané podúrovne, pričom v tomto prípade mohli byť tieto dve podúrovne potenciálne zlúčené na jeden trh, aj to ale za predpokladu, ak by bol relevantný priestorový trh vymedzený ako národný. Komisia teda v žiadnom prípade nekonštatuje, že na rozdiel od západoeurópskych trhov, pri východoeurópskych trhoch nie je obvyklé členenie relevantného trhu na dve spoločnosťou namietané podúrovne.
26.	Úrad v rozpore s definíciou relevantného trhu v zákone zaradil na jeden relevantný trh produkty spôsobom, kedy tieto majú z pohľadu ich užívateľov úplne odlišný účel ich použitia, a teda uspokojujú úplne odlišné potreby svojich odberateľov. Na úrovni trhu predaja PHM na ďalší predaj, (ex refinery sales) ďalší predaj PHM predstavuje hlavný biznis pre odberateľov spoločnosti, ktorí  sú následne (aj s PHM nakúpenými od spoločnosti) jej konkurentmi pri predaji PHM ostatným spotrebiteľom. Na úrovni trhu predaja PHM (non-retail sales) je nákup  PHM  realizovaný priamo spotrebiteľmi PHM, pre ktorých PHM predstavujú vstup pre výrobu alebo poskytovanie služieb v iných oblastiach.
27.	Nesprávnym zadefinovaním tovarového relevantného trhu došlo k zásadnému zlyhaniu úradu pri určení hraníc medzi podnikmi a identifikácii všetkých konkurentov a súťažných tlakov, ktorým musí spoločnosť čeliť, a ktoré sú spôsobilé ovplyvňovať jej súťažné správanie.

	Vyjadrenie Rady úradu

28.	Úrad sa námietkou, či majú byť veľkoobchodné relevantné trhy ďalej členené podľa návrhu účastníka konania na veľkoobchodný relevantný trh dodávok pohonných hmôt predajcom (zdroj PHM - predajca alebo tiež ex-rafinery) a veľkoobchodný relevantný trh priameho predaja pohonných hmôt konečným užívateľom (predajca–konečný užívateľ alebo tiež non-retail) vo svojom rozhodnutí zaoberal a svoje závery zdôvodnil. Úrad sa detailne zaoberal pozíciou jednotlivých podnikateľov zaoberajúcich sa kúpou a predajom benzínu a nafty a zdrojmi ich dodávok pričom zistil, že predajcovia zdroje PHM získavali jednak priamo z rafinérii, ale aj od iných predajcov v SR, pričom tieto objemy neboli zanedbateľné. Predajcovia následne dodávali PHM konečným spotrebiteľom ale aj iným predajcom. Spoločnosti, ktoré podľa Slovnaftu, a.s. vystupujú ako predajcovia a mali by tak predstavovať jeho konkurenciu, a teda vyvíjať na neho súťažný tlak, však značnú časť PHM odoberali priamo od Slovnaftu, a.s.. Ďalšou skutočnosťou, ktorá vyvracia tvrdenie účastníka konania o potrebe členenia trhov podľa jeho návrhu je aj to, že koneční spotrebitelia neodoberali PHM výlučne od predajcov, ale aj priamo z rafinérie.
29.	Rada úradu sa stotožňuje so záverom úradu, že neexistoval dostatočný  priestor na arbitráž. Podmienkami arbitráže sa Rada úradu zaoberá detailnejšie ďalej v tomto odôvodnení. Rada úradu považuje za správny záver úradu, že [obchodné meno spoločnosti]  dokázala vyvíjať istý súťažný tlak  na neho, avšak iba prostredníctvom dodávok, ktoré pochádzali zo zdrojov mimo Slovnaftu, a.s..
30.	Úrad neidentifikoval v tomto konaní poľnohospodárske družstvá ako konkurentov nadnárodných ropných spoločností, ako to uvádza účastník konania, keďže predmetom tohto konania ani nebolo posúdenie existencie konkurencie medzi odberateľmi podnikateľa Slovnaft, a.s. ako takej. Úrad súčasne ani nedefinoval trhy, na ktorých pôsobia jednotliví odberatelia Slovanftu, a.s. za účelom posúdenia, či títo sú v konkurenčnom vzťahu, keďže toto nebolo pre tento prípad potrebné. 
31.	Skutočnosť na ktorú poukazuje účastník konania, že predajcovia mali prevažne nižšie ceny ako poľnohospodári ešte neznamená, že mohli vykonávať efektívny súťažný tlak na Slovnaft, a.s., t.j., že mohli konkurovať Slovnaftu, a.s. pri dodávkach nafty poľnohospodárom, ako uvádza účastník konania.  Úrad pri posudzovaní možnosti existencie súťažného tlaku na Slovnaft, a.s. vychádzal zo skutočnosti, že uvedení predajcovia odoberajú značnú časť PHM priamo od Slovnaftu, a.s.. To znamená, čo v konečnom dôsledku vyplýva aj z podielu Slovnaftu, a.s. na vymedzenom relevantnom trhu, že Slovnaft, a.s. vo veľkej miere kontroluje dodávky na trh. Podnikatelia, ktorých Slovnaft, a.s. uvádza ako konkurentov dodávok nafty pre poľnohospodárov, sú tak pri ďalšom predaji nafty do veľkej miery závislí od podmienok, ktoré nastaví Slovnaft, a.s. ako zdroj, od ktorého väčšina ich motorovej nafty pochádza.
32.	 Účastník konania pri vymedzení podielu svojich dodávok do tohto segmentu nerozlíšil veľkoobchod a maloobchod. Ide o dva odlišne relevantné trhy, ktoré je potrebné rozlišovať. Účastníkom konania uvedení konkurenti, dodávajú poľnohospodárom nielen veľkoobchodné, ale z veľkej časti ide o maloobchodné dodávky prostredníctvom čerpacích staníc, ako potvrdili jednotliví predajcovia. Na druhej strane Slovnaft, a.s. do podielu [číselný údaj] % svojich dodávok počítal len svoje dodávky poľnohospodárom na veľkoobchode. Argument súvisiaci s [číselný údaj]%ným podielom účastníka konania v segmente poľnohospodárstva preto neobstojí .
33.	Úrad sa detailne zaoberal dodávkami PHM medzi jednotlivými hráčmi na trhu, pričom z vykonaného dokazovania jednoznačne vyplýva, že v SR nie je vyprofilovaná štruktúra dodávok medzi rafinériou a predajcom ako jeden trh, a predajcom a konečným užívateľom ako druhý trh. Dodávky medzi jednotlivými spoločnosťami sa prelínajú navzájom tak, že subjekty, ktoré Slovnaft, a.s. označil ako predajcov na tej istej úrovni, resp. svoju konkurenciu (viď rozklad), boli v skutočnosti na jednej strane odberateľmi od Slovnaftu, a.s. a zároveň dodávateľmi iným predajcom. Viacerí predajcovia, ktorí mali byť podľa Slovnaftu, a.s. na jednej úrovni, boli zároveň v pozícii dodávateľ – odberateľ a súčasne predajcovia nedodávali výlučne konečným spotrebiteľom, alebo do svojich čerpacích staníc, ale aj ďalším predajcom (bližšie viď prvostupňové rozhodnutie body 58-67). Existujúca štruktúra trhu v SR preto nezodpovedá možnosti zaradenia jednotlivých zákazníkov do konkrétnych skupín. Úrad sa tiež dostatočne vyrovnal s argumentmi účastníka konania týkajúcimi sa rozdielov medzi skupinami odberateľov – predajcami a konečnými užívateľmi, ktoré účastník konania považoval za relevantné pre zadefinovanie dvoch relevantných trhov.
34.	Za významnú považuje Rada úradu aj tú skutočnosť, že samotný   Slovnaft,a.s. v rámci nastavovania svojej cenovej politiky nerobil žiadne rozdiely v rámci predajcov a  konečných užívateľov  ako svojich odberateľov. Podnikateľ Slovnaft, a.s. neponúkal rovnaký produkt za cenu odlišnú pre tieto dve kategórie odberateľov (koneční užívatelia a predajcovia). Odlišné zľavy, ktoré predstavovali diskrimináciu, tiež  poskytoval odberateľom bez ohľadu na to do ktorej z týchto dvoch  kategórii zákazníkov patrili.
35.	Z analýzy zmlúv  uzavretých s predajcami  a s konečnými užívateľmi, ktoré sú súčasťou spisového materiálu vyplýva, že pre obe kategórie odberateľov sú uzatvárané zmluvy zvyčajne na obdobie [špecifikácia obdobia], pričom tieto  zmluvy nevykazujú žiadne odlišnosti z pohľadu toho, či sú uzatvorené s odberateľmi ako predajcami alebo konečnými užívateľmi. V zmysle vyššie uvedeného, ani samotný Slovnaft, a.s. nerozlišoval svojich odberateľov podľa navrhovaných kritérií a bral ich ako rovnakú skupinu svojich odberateľov pre ktorých nastavoval obchodné podmienky.
36.	Pokiaľ ide o námietku  ohľadne nesprístupnenia obchodného tajomstva, úrad Slovnaftu, a.s. nesprístupnil informácie typu ako sú informácie  o odberateľoch jednotlivých spoločností a o ich odoberaných objemoch. Ide teda o informácie, ktoré spĺňajú podmienky ochrany úradom. Na druhej strane, úrad zovšeobecnil zistené skutočnosti do popisu bez uvedených údajov, ktoré predstavujú obchodné tajomstvo tak, aby bol záver úradu zrozumiteľný, a to konkrétne v bodoch 65 a nasledujúce prvostupňového rozhodnutia.
37.	Údaje o tom, aký súťažný tlak vytvára importované PHM na Slovnaft, a.s. úrad preveroval. To, že importované PHM nie je schopné vyvíjať dostatočný súťažný tlak na Slovnaft, a.s., úrad preukázal. Rada úradu sa k tejto otázke vyjadruje aj v ďalšej časti  tohto odôvodnenia. Samotné tvrdenie vo výročnej správe SAPPO tieto závery nevyvracia. Úrad dostatočne popísal situáciu na zadefinovaných relevantných trhoch a postavenie jednotlivých podnikateľov na nich.
38.	Rada úradu súhlasí s vyjadrením úradu v prvostupňovom rozhodnutí v bode 327, že neexistuje súvis medzi posúdením  existencie arbitráže a posúdením praktiky stláčania marže.
39.	Úrad zistil dostatočne skutkový stav na základe všeobecne dostupných informácii o trhu, vyjadrení tretích strán, analýzy zmlúv uzatvorených Slovnaftom, a.s.  ako aj  na základe vyjadrení účastníka konania a správne určil tovarový relevantný trh ako relevantný trh predaja benzínov na úrovni veľkoobchodu  a relevantný trh predaja nafty na úrovni veľkoobchodu.
40.	Úrad podporil svoje závery aj rozhodovacou praxou Komisie, pričom išlo o rozhodnutie v oblasti koncentrácii. Tu je však potrebné zdôrazniť, že princípy definovania relevantného trhu sú rovnaké pri koncentráciách,  aj pri protisúťažných praktikách avšak v niektorých prípadoch je potrebné sa zaoberať trhom detailnejšie.

	Nesprávne určenie priestorového relevantného trhu.

41.	Účastník konania uviedol, že priestorový relevantný trh má byť vymedzený širšie ako je územie Slovenskej republiky. Homogenita trhu na účely jeho priestorového vymedzenia, má odzrkadľovať súťažné podmienky, bariéry a možnosti konkurencie na tomto trhu a nie trhové podiely jednotlivých podnikateľov. Ak by boli prijaté závery úradu, tak priestorový relevantný trh by mohol byť len taký trh, kde by všetci podnikatelia mali približne rovnaké trhové podiely a bilancia exportu/importu ako i pomer výroby a spotreby, by bol približne rovnaký. Relevantný trh nemá byť určovaný  podľa trhového podielu jednotlivých firiem, ale trhové podiely jednotlivých účastníkov sú vždy určované s ohľadom na už vymedzený relevantný trh.
42.	Podľa názoru účastníka konania je irelevantné, že ostatné krajiny (Poľsko, Česko, Rakúsko) nepokrývajú svojou výrobou ani vlastnú spotrebu, nakoľko všetky tieto krajiny (resp. rafinérske spoločnosti z týchto krajín) sú napriek tejto skutočnosti, reálne exportérmi benzínu a nafty. Z uvedeného je zrejmé, že pre tieto spoločnosti je výhodnejšie exportovať  časť vlastnej produkcie do iných členských štátov, ako umiestniť ich vo vlastnej domácej krajine, napriek tomu, že táto je deficitná vo výrobe PHM. Pokiaľ by bol správny záver úradu, že relevantné trhy sú nehomogénne (aj z dôvodu nepokrytia vlastnej spotreby v jednotlivých štátoch), umiestňovali by rafinérie z týchto krajín svoje produkty výlučne v rámci svojich domácich štátov, keďže by to malo byť pre ne výhodnejšie. Z existencie značnej obchodnej výmeny medzi jednotlivými  štátmi je však zrejmé, že tento záver úradu nie je správny a je v rozpore s reálnou trhovou situáciou.
43.	Odignorovanie konkurencie spoločnosti OMV, vzdialenej 60 km  od spoločnosti je na prvý pohľad nesprávne. Existencia nezanedbateľného importu PHM na Slovensko dokazuje existenciu konkurenčného tlaku zo strany zahraničných spoločností, ktorým sa oplatí importovať PHM na územie SR, napriek tomu, že ich produkcia PHM nepokrýva ani ich vlastnú domácu spotrebu. 
44.	Importované PHM vytvárajú významný konkurenčný tlak na spoločnosť, ktorá je tak vystavená nielen konkurencii predajcov s PHM z vlastnej rafinérie spoločnosti, ale aj PHM, ktoré sú do SR importované. Vzhľadom na možnosť predaja PHM na Slovensku pochádzajúcich z viacerých zdrojov nie je možné tvrdiť, že predajcovia musia nasledovať cenovú politiku spoločnosti. 
45.	Vymedzenie priestorového relevantného trhu ako územia SR je založené skôr na domnienkach a dohadoch úradu, ako na reálnom zistení skutkového stavu. Ako príklad takýchto domnienok úradu môže slúžiť napr. bod 129 rozhodnutia, v ktorom úrad konštatuje, že „ to, že v SR spoločnosť PKN Orlen nemá svoju dcérsku spoločnosť zameranú na obchod (ako má napr. OMV) ale import PHM z Poľska realizujú len nezávislí obchodníci, je určitým dôkazom toho, že PKN Orlen nemá záujem vo výraznej miere pôsobiť na slovenskom trhu.“ Ide o domnienku úradu, ktorá nie je podložená žiadnym relevantným dôkazom.
46.	Názor úradu, že závery Európskej komisie prijaté v jej rozhodnutí, na ktoré sa účastník odvoláva,  platné pre západnú Európu alebo škandinávsky región, nemožno automaticky aplikovať na trh SR, kde sú rozdielne podmienky je nepodložený, nakoľko úrad sa v rozhodnutí nijako nevyrovnal s odlišnými podmienkami platnými v západnej Európe alebo v škandinávskom regióne oproti SR.

	Vyjadrenie Rady úradu

47.	Úrad podľa Rady úradu správne v prvostupňovom rozhodnutí  konštatuje, že konkurenciu spoločnosti Slovnaft, a.s. ako jedinej rafinérii na Slovensku, môžu predstavovať zahraničné rafinérie a importéri PHM. Priestorovým relevantným trhom je územie, kde existujú homogénne súťažné podmienky. Pri zaradení rôznych území na jeden relevantný trh je potrebné posúdiť, či spoločnosti, ktoré tam pôsobia, predstavujú konkurenčný zdroj dodávok pre odberateľov, resp. kupujúcich. PHM sa na Slovensko importuje hlavne z Rakúska a vo výrazne menšej miere z Českej republiky a Poľska. Úrad sa preto detailne zaoberal tým, čo tvorí priestorový relevantný trh, t.j. územie, na ktorom je Slovnaft, a.s. vystavený súťažnému tlaku svojich konkurentov, a či takýmto územím je územie širšie ako Slovenská republika. Úrad dospel k záveru, že priestorovým relevantným trhom je územie Slovenskej republiky, čo aj dostatočne odôvodnil a opakované rovnaké námietky podnikateľa Slovnaft, a.s. v tejto súvislosti  nepovažuje Rada úradu za také, ktoré by vnášali pochybnosti do prijatých záverov úradu.
48.	Posúdenie trhového podielu, či posúdenie existujúcich  obchodných tokov, sú faktory bežne posudzované  pri definovaní priestorového relevantného trhu v súťažnom práve. Úrad nikde v prvostupňovom rozhodnutí netvrdí, že priestorový relevantný trh by mohol byť len taký trh, kde by všetci podnikatelia mali približne rovnaké trhové podiely na trhu a bilancia exportu/importu ako i pomer výroby a spotreby, by bol približne rovnaký. Konkrétne existencia rozdielneho trhového postavenia spoločnosti Slovnaft,a.s. v SR a v okolitých krajinách svedčí o tom, že Slovnaft, a.s. je vystavený inému konkurenčnému tlaku zo strany zahraničných rafinérii, či importérov v SR, ČR, Rakúsku či Poľsku. Iný konkurenčný vzťah je napríklad medzi OMV a Slovnaftom, a.s. v SR a iný v Rakúsku, keďže každá z týchto rafinérii je na domácom trhu lídrom a v dôsledku toho sú súťažné interakcie pri dodávkach PHM rozdielne v SR a v Rakúsku. Rovnako tak odlišné rozdelenie trhových síl je v SR ako v Českej republike či v Poľsku a takáto odlišná súťažná štruktúra má za následok, že vzájomne konkurenčné tlaky, ktoré na seba vyvíjajú rafinérie a importéri PHM v SR, v ČR, Rakúsku či Poľskú sú rôzne. V  dôsledku toho nemožno konštatovať, že na týchto územiach existuje homogenita súťažných podmienok. Ako tiež preukázal úrad existuje rozdielna intenzita exportu a importu a smerovanie obchodných tokov v krajinách, ktoré Slovnaft, a.s. navrhuje zaradiť na jeden relevantný trh. Podmienky  mimo SR preto nemožno považovať za homogénne. Situáciu v jednotlivých okolitých krajinách pritom úrad detailne popísal v prvostupňovom rozhodnutí.
49.	Pri skúmaní, aké súťažné tlaky pôsobia na dotknutého podnikateľa pritom nemá žiaden význam porovnávať jeho exportované objemy k domácim dodávkam. V posudzovanom prípade samotná existencia exportu a importu nepredstavuje homogenitu súťažných podmienok v priestore. Podstatné je skúmať podiel dodávok k dodávkam konkurentov, teda skúmať trhovú pozíciu spoločnosti na základe miery pokrytia dopytu v tej ktorej krajine v porovnaní s konkurentmi. Ak by sa akceptoval účastníkom konania navrhovaný prístup, exportujúce spoločnosti by nemohli mať na žiadnom trhu dominantné postavenie, čo reálne popierajú aj viaceré rozhodnutia Komisie, ako aj európskych súdov vedené voči dominantom –exportérom.
50.	Je tiež samozrejmé, že ako spoločnosť umiestňujúca podstatnú časť svojej produkcie mimo územia SR je Slovnaft, a.s. nútený sledovať aj vývoj v okolitých krajinách. To však nepreukazuje, že jeho stratégia, najmä cenová, je v okolitých krajinách rovnaká ako v SR.

Nesprávna identifikácia a vyhodnotenie bariér vstupu na trh

51.	Účastník konania poukázal na analýzu trhovej situácie vo výročnej správe Slovenskej asociácie petrolejárskeho priemyslu a obchodu (SAPPO) za rok 2006. Vyjadrenie SAPPO popiera, podľa účastníka konania, od základu všetky argumenty úradu (napr. nedostatok skladovacích kapacít, obmedzené možnosti prepravy), ktoré podľa neho spôsobujú, že spoločnosť nie  je vystavená efektívnemu súťažnému tlaku iných konkurenčných rafinérií pre bariéry importu. Členmi SAPPO sú okrem spoločnosti rôzne rafinérske spoločnosti a predajcovia PHM, teda priami konkurenti spoločnosti. Pokiaľ teda tieto spoločnosti prostredníctvom vyjadrenia svojej záujmovej organizácie poukazujú na fungujúcu súťaž na trhu s PHM, nízke bariéry vstupu, dostatočnú možnosť importu do SR, a následne na druhej strane tieto tvrdenia svojimi odpoveďami popierajú, keďže úrad zakladá svoju argumentáciu práve na vyjadreniach tretích subjektov, účastník konania sa domnieva, že takéto vyjadrenia na individuálnu žiadosť úradu môžu byť účelové. Uvedené spochybňuje výpovednú hodnotu a objektivitu informácií poskytovaných jednotlivými konkurentmi spoločnosti, ako aj vecné závery úradu o situácií na trhu. S diametrálne odlišnou analýzou trhu zo strany SAPPO sa úrad vo svojom rozhodnutí vôbec nevyrovnal. 
52.	Preukázateľný a nezanedbateľný import PHM na územie SR zahraničnými spoločnosťami podľa výročnej správy SAPPO za rok 2006 : „Na saturácii domácej spotreby motorových palív sa import v minulom roku podieľal viac ako 40%“ potvrdzuje taktiež vyjadrenia spoločnosti o neexistencii takých bariér vstupu na trh, ktoré by odôvodňovali vymedzenie národného priestorového trhu. V zmysle výročnej správy SAPPO za rok 2005 : „ Liberálny trh Európskej únie na druhej strane podporoval dovoz rafinérskych výrobkov z druhých krajín, ktorý medziročne stúpol o vyše 25%. Najväčší podiel na celkovom importe všetkých produktov mala motorová nafta a motorový benzín. Importované palivá pokrývali celkovú domácu spotrebu motorových palív z 1/3.“ Rafinérsky sektor tvorí z väčšej časti práve nafta a benzín a výročné správy SAPPO konkretizujú osobitne presne aj import  benzínu a nafty.
53.	Úrad odmieta argument spoločnosti o 36% medziročnom importe rafinérskych výrobkov konštatovaním, že medziročný import benzínu stúpol iba o 7% a nafty o cca 22%. Uvedené zdôvodnenie je nielenže účelové, ale navyše aj nesprávne. Z výročnej správy SAPPO za rok 2006 je totiž jednoznačne zrejmé, že medziročný import benzínu oproti roku 2005 stúpol o 17,9% a nafty o 32,9%. V zmysle výročnej správy za rok 2006: „V uplynulom roku pokračoval silný import rafinérskych produktov na Slovensko. Oproti roku 2005 dovoz medziročne stúpol o 36%, čo je o 11% viac, ako bol medziročný rast pri porovnaní rokov 2005 a 2004. Ťažiskovým importovaným produktom bola motorová nafta, ktorá sa na celkovom dovoze podieľa vyše 50%.“   Podľa názoru spoločnosti aj tieto údaje jednoznačne potvrdzujú správnosť tvrdení spoločnosti o možnosti konkurenčného tlaku  na spoločnosť zo strany importu. Vyjadrenia SAPPO, ktoré predstavujú súhrnné vyjadrenie všetkých jej členov predstavujú jednoznačne objektívnejší dôkaz o reálnej trhovej situácii, ako následné diametrálne odlišné individuálne vyjadrenia tretích strán – konkurentov spoločnosti, ktoré naviac mohli mať záujem na výsledku prebiehajúceho konania. Navyše tvrdenia  tretích strán, ktoré úrad bez ďalšieho skúmania či overovania použil ako dôkaz v konaní sú účastníkom  konania neoveriteľné, keďže mu neboli sprístupnené.
54.	Posledný vývoj súdnej praxe v správnom súdnictve, ktorého je aj úrad účastníkom, konštatuje, že vyjadrenia tretích strán nemožno brať automaticky ako dôkaz v konaní bez ďalšieho skúmania.
55.	Nie je zrejmé, prečo posudzoval úrad vzdialenosť ku konkurenčným rafinériám od Bratislavy a nie od celého územia SR, keď asymetrické umiestnenie rafinérie spoločnosti spôsobuje, že aj samotná spoločnosť je značne vzdialená od jednotlivých odberateľov, napr. na severe či východe Slovenska a úrad pritom nespochybňuje spôsobilosť realizovať efektívne dodávky  PHM na celom území SR. V reakcii na našu námietku, úrad vo svojom rozhodnutí jednoducho zamenil bez ďalšieho Bratislavu za Slovensko a konštatuje, že 500 km od Slovenska sa nachádza len veľmi málo konkurenčných rafinérií. V bodoch 109 a 111 rozhodnutia však naďalej posudzuje úrad len vzdialenosti jednotlivých rafinérií od Bratislavy. Uvedené svedčí o čisto formálnom a účelovom prístupe úradu pri obstarávaní podkladov a vydávaní rozhodnutia, ktorý navyše nemá oporu v reálnej trhovej situácii.
56.	SAPPO uvádza ako dôvod efektívnej konkurencie dobrú logistickú infraštruktúru produktovodov, skladovacích kapacít a obchodných terminálov. Spôsob prepravy produktovodom, ako efektívnej alternatívy importu, odmieta úrad s konštatovaním, že tieto produktovody neprepájajú jednotlivé krajiny. Uvedené je irelevantné, nakoľko aj  produktovody vybudované v rámci jednej krajiny efektívne približujú možnosť dodávky PHM domácou rafinériou do blízkosti hraníc so SR. Uvedené je zrejmé zo schémy č. 8 uvedenej v rozhodnutí. 
57.	Neefektívnosť prepravy železničnou dopravou preukazuje úrad nedostatkom skladovacích kapacít v SR. Úrad sa vôbec nezaoberal skladovacími kapacitami v susedných krajinách. Skladovacie kapacity v okolitých krajinách pritom práve v dôsledku neexistencie colných ani iných legislatívnych a právnych bariér, predstavujú efektívnu alternatívu k skladovacím kapacitám v SR. Z výročnej správy SAPPO je zrejmé, že v okolí hraníc so SR je dostatok skladovacích kapacít. Niektoré z týchto kapacít sú tak veľké, žeby v prípade nutnosti boli schopné pokryť celoslovenskú spotrebu.  Obdobne z rozmiestnenia rafinérií, produktovodov a skladov v Rakúsku, Poľsku a ČR  vyplýva, že vzdialenosti od týchto voľných kapacít na územie Slovenska sú často menšie, než sú vzdialenosti od  týchto kapacít na niektoré hraničné územia vlastných krajín.
58.	Účastník konania namieta záver úradu, že je prirodzené, že rafinérie v okolitých krajinách sa budú prednostne sústreďovať na uspokojovanie dopytu v domácej krajine, čo je podložené skutkovými zisteniami o exporte. Podľa názoru účastníka konania žiadne skutkové zistenia úradu nie sú súčasťou rozhodnutia.
59.	 Podľa účastníka konania fakt, že zahraničné rafinérie exportujú PHM z domovských krajín, aj keď  v nich nie je pokrytá vlastná spotreba, vyvracia mylný záver úradu a potvrdzuje tvrdenie, že existuje intenzívna obchodná výmena minimálne medzi stredoeurópskymi krajinami a priestorový relevantný trh by tak mal byť vymedzený širšie ako národný. Ak by bolo prijaté tvrdenie úradu, tak by  spoločnosť, ktorá produkuje výrazne viac PHM, ako je ich spotreba v SR, musela mať na území SR 100% trhový podiel. Navyše v prípade, že by postavenie spoločnosti v SR nebolo vystavené konkurencii zahraničných rafinérii, nebola by si mohla spoločnosť dovoliť stanovovať svoje  ceny na ľubovoľnej báze, ktoré by sa výrazne odlišovali od cien v susedných krajinách.
60.	Blízka vzdialenosť rafinérie OMV od rafinérie spoločnosti ako i absencia akýchkoľvek právnych, logistických, skladovacích bariér, predurčuje spoločnosť OMV za výrazného konkurenta spoločnosti  Slovnaft, a.s.. Nie je zrejmé, ako dospel úrad k záveru, že len také prostredie je homogénne, kde sú trhové podiely jednotlivých konkurentov porovnateľné.
61.	Úrad vymedzenie priestorového trhu ako národného podporuje odkazom na rozhodnutie Komisie  Normeston/Mol/Met JV. Vymedzenie priestorového relevantného trhu Komisia detailne nerieši, ale iba okrajovo konštatuje, že „ v prípade Maďarska sa nedá vylúčiť, že ex.-refinery sales produktov z rafinovanej nafty sú dokonca národné, alebo zahŕňajú oblasť Maďarska, Slovenska a východného Rakúska. Teda aj s úradom citovaného rozhodnutia Komisie je zrejmé, že Komisia pripúšťa vymedzenie širšieho regionálneho trhu, ktorého časťou je aj SR.

	Vyjadrenie Rady úradu

62.	Prvostupňový orgán vo svojom rozhodnutí detailne zdôvodnil svoje závery o bariérach vstupu. Účastník konania sa v tejto súvislosti opakovane odvoláva na výročnú správu Slovenskej asociácie petrolejárskeho priemyslu a obchodu (SAPPO) za rok 2006, ktorá podľa neho popiera závery úradu. Ako však uviedol aj prvostupňový orgán pre určenie priestorového relevantného trhu v tomto konaní bolo potrebné zistiť, z ktorých krajín by sa mohli PHM na Slovensko  importovať tak, aby predstavovali konkurenčný tlak na Slovnaft, a. s.. Rada úradu súhlasí s tvrdením úradu, že skutočnosť, že Slovnaft, a.s. vyváža PHM do určitej krajiny, napr. do Poľska, bez ďalšieho neznamená, že je možné dovážať PHM z Poľska do SR, resp., že PHM dovážané na Slovensko vyvíjajú aj konkurenčný tlak na Slovnaft,a.s. v takom rozsahu, že sa nemôže správať nezávisle. To, že dochádza k exportu a importu zo Slovenska do okolitých krajín, ako to konštatuje aj výročná správa SAPPO, teda neznamená samo osebe, že Slovnaft, a.s. je aj pod efektívnym konkurenčným tlakom, a teda neznamená to ani, že existuje homogénne súťažné prostredie v rámci regiónu, kde sa importujú a exportujú produkty. Tieto skutočnosti úrad v rámci prvostupňového konania preveroval. 
63.	Ako uvádza účastník konania v námietkach úrad vychádzal z vykonaného dokazovania, súčasťou ktorého boli vyjadrenia tretích strán. Účastník konania uvádza, že pokiaľ teda tieto spoločnosti prostredníctvom vyjadrenia svojej záujmovej organizácie poukazujú na fungujúcu súťaž na trhu s PHM, nízke bariéry vstupu, dostatočnú možnosť importu do SR a následne na druhej strane tieto tvrdenia svojimi odpoveďami popierajú, domnieva sa, že takéto vyjadrenia na individuálnu žiadosť úradu môžu byť účelové. Rada úradu sa oboznámila s výročnou správou SAPPO, ktorú ako dôkaz na podporu svojich tvrdení predkladal účastník konania a posúdila ju v kontexte ostatných vykonaných dôkazov. V tejto súvislosti je potrebné uviesť, že úrad nemohol svoje závery zakladať  na výročnej správe záujmovej organizácie, ktorej členom je aj účastník konania, a preto postupoval správne, keď preveroval situáciu na trhu u jednotlivých spoločností priamo s cieľom zistiť skutkový stav. Nazývať takto vykonané dokazovanie ako účelové, nie je ničím podložené. Podnikatelia, na ktorých sa úrad v rámci zisťovania skutkových okolností obrátil, boli povinní na základe zákona odpovedať pod hrozbou sankcie pravdivo. Zverejnené vyjadrenia SAPPO nie sú pritom pre úrad nijako záväzné a je jeho povinnosťou preveriť skutkový stav. 
64.	Rada úradu sa stotožňuje s posúdením prvostupňového orgánu aj v tom, že výročná správa popisuje rafinérsky sektor ako celok, pričom predmetom tohto konania je len časť z neho, a to trh nafty a benzínu. Rada úradu pritom zohľadňuje, že benzín a nafta mali najväčší podiel na importe rafinérskych produktov. Rada úradu sa zaoberala námietkou o nesprávnom posúdení vývoja medziročného importu v roku 2006, keď úrad konštatoval, že výročná správa SAPPO uvádza, že medziročný import rafinérskych výrobkov stúpol o 36%, pričom ale podľa úradu medziročný import benzínu stúpol iba o 7% a nafty o cca 22%. Účastník konania tvrdí, že z výročnej správy SAPPO za rok 2006 je podľa neho zrejmé, že medziročný import benzínu oproti roku 2005 stúpol o 17,9% a nafty o 32, 9%. Je pravdou, že výročná správa za rok 2006 uvádza čísla ako uvádza aj účastník konania. Avšak výročné správy SAPPO za jednotlivé roky vykazujú isté nezrovnalosti práve pokiaľ ide o objem dovozu automobilového benzínu a motorovej nafty za rok 2006. Zatiaľ čo výročná správa za rok 2006 uvádza údaj 287 pri benzíne a 525 pri nafte (v tis. ton) v porovnaní s rokom 2005, keď pri benzíne to bolo 244 a pri nafte 395 (v tis. ton) vo výročných správach za ďalšie roky (2007,2008,2009) sa pri importe benzínu za rok 2006 uvádza číslo 261 a pri nafte 481. Údaje za rok 2005 pritom zostali nezmenené. Úrad pri svojich analýzach vychádzal z údajov, ktoré považoval za hodnovernejšie, t.j. z ďalších výročných správ, kde tieto údaje už boli uvádzané rovnako. Je však potrebné zdôrazniť najmä to, že výročná správa neanalyzuje relevantné trhy z pohľadu súťažného práva, a preto nie je spôsobilá nahradiť súťažnú analýzu relevantného trhu. 
65.	Účastník konania namieta, že úrad posudzoval vzdialenosť ku konkurenčným rafinériam od Bratislavy, a nie vo vzťahu k územiu SR ako takému. Ako už bolo vyššie uvedené priestorový relevantný trh je územie, na ktorom podnikateľ čelí konkurenčným tlakom. Za účelom posúdenia tejto skutočnosti úrad vyhodnocoval viaceré kritéria - bariéry, ktoré izolujú Slovnaft, a.s. od súťažného tlaku, a  to štruktúru trhu, úroveň spotreby k výrobe v SR a v okolitých krajinách, vzdialenosť alternatívnych zdrojov dodávky PHM, pokrývanie domáceho dopytu v okolitých krajinách, možnosti dovozu PHM a  možnosti uskladnenia PHM. Územie, na ktorom Slovnaft,a.s. pôsobí, a na ktorom sú podmienky homogénne, určil úrad ako územie Slovenskej republiky. Na základe posúdenia vyššie uvedených faktorov následne posudzoval, či toto územie má, alebo nemá byť rozšírené o okolité krajiny. Pri určovaní vzdialeností okolitých rafinérii úrad uvádza vzdialenosť od Bratislavy, t.j. od sídla Slovnaftu, a.s.. Nie je zrejmé ako mal podľa názoru účastníka konania úrad postupovať a od akého miesta, prípadne od miesta na ktorej časti hranice SR, mal túto vzdialenosť posudzovať. Naviac rozdiel v km, ak  by hypoteticky zobral za určujúcu východnú hranicu SR, západnú hranicu, prípadne severnú hranicu s Poľskom, by na vecnom posúdení prípadu  nič nezmenil. 
66.	Uvedené teda nemá vplyv na hodnotenie prípadu,  keďže úrad v konečnom hodnotení vyhodnocuje vzdialenosť alternatívnych zdrojov dodávok vo vzťahu k SR, keď v bode 112 rozhodnutia uvádza „Vzhľadom na rozloženie rafinérií a ich vzdialenosť od SR, najsilnejší konkurenčný tlak možno  očakávať z Rakúska, v menšej miere z ČR a z ostatných krajín len sporadicky – rafinérie v ostatných krajinách okrem ČR a Rakúska sú príliš vzdialené od SR na to, aby sa dalo s importmi z týchto krajín efektívne konkurovať Slovnaftu v SR. Tieto očakávania korešpondujú s realitou – najväčšie importy sa do SR realizujú z Rakúska prostredníctvom dcérskej spoločnosti OMV- OMV Slovakia, menšie importy sa realizujú z ČR a z Poľska.“ 
67.	Pokiaľ ide o namietané nesprávne vyhodnotenie prepravy produktovodom,   Rada úradu sa stotožňuje s posúdením úradu v tejto súvislosti. Úrad zistil, že produktovody sú v SR a v okolitých krajinách budované tak, že neprepájajú jednotlivé krajiny, ale sú budované len v rámci krajín, kde spájajú rafinériu s určitým bodom spotreby – skladom. V SR, Maďarsku, Rakúsku a Poľsku sú produktovody vo vlastníctve domácej rafinérie a nemôžu ich využívať tretie strany. Výnimka existuje len v Českej republike, kde je sieť produktovodov a skladovacích terminálov vlastnená nezávislou spoločnosťou ČEPRO. Úrad zistil, že jediné cezhraničné spojenie prostredníctvom produktovodu existuje medzi ČR a SR medzi rafinériou Slovnaft, a.s. a sieťou ČEPRA. Toto spojenie je však iba jednosmerné smerom zo SR do ČR a je využívané na export Slovnaftu, a.s. do ČR.
68.	Rada úradu sa nestotožňuje s názorom účastníka konania, že je irelevantné, že produktovody neprepájajú krajiny a že aj  produktovody vybudované v rámci jednej krajiny efektívne približujú možnosť dodávky PHM domácou rafinériou do blízkosti hraníc so SR. Jednosmerné využívanie produktovodu do Čiech nemožno považovať za plnohodnotný spôsob prepravy, porovnateľný s inými spôsobmi prepravy, ktorý by umožňoval  export a import PHM a odbúraval, resp. znižoval  by bariéry vstupu na trh SR. Odhliadnuc od toho, že importy z ČR sú pomerne nízke a nevytvárajú preto na pozíciu Slovnaftu, a.s. väčší konkurenčný tlak, produktovod by za účelom importu do SR nemohol byť použitý vôbec. 
69.	Účastník konania ďalej namietal, že úrad sa vôbec nezaoberal skladovacími kapacitami v susedných krajinách. S touto účelovou námietkou účastníka konania sa opätovne nemožno stotožniť, keďže úrad sa skladovacími kapacitami zaoberal. Predpokladom využívania skladovacích kapacít je však dostatok PHM na realizáciu exportu. V prvom kroku preto úrad analyzoval aká situácia je v krajinách odkiaľ sú importy reálne, t.j. Rakúsko, Česká republika a Poľsko. Úrad počas konania zistil, že tieto krajiny sú vo výrobe pokrývajúcej domáci dopyt na rozdiel od SR nedostatkové. Import z Českej republiky a z Poľska možno považovať skôr za okrajový. Najväčší konkurent OMV napriek blízkosti jeho sídla k slovenskému trhu, dodáva výrazne nižšie objemy ako Slovanft, a.s. a ako uvádza úrad, nakupuje aj od [obchodné meno spoločnosti]. Naviac spoločnosť OMV Slovensko  si napriek blízkosti rafinérie v Schwechate prenajíma skladovacie kapacity aj v SR. Vzhľadom na zistenia úradu v tejto súvislosti,  ktoré sú bližšie popísané v bodoch 127-130 prvostupňového rozhodnutia, nebolo odôvodnené bližšie skúmať skladovacie kapacity v okolitých krajinách. Naopak prístup k distribučným kanálom  pre podnikateľa Slovnaft, a.s. nie je rovnaký na území Slovenskej republiky a v zahraničí. Na rozdiel od situácie v SR, kde  vlastní niekoľko významných terminálov rozmiestnených rovnomerne po celom území SR, v zahraničí si skladovacie zariadenia musí prenajímať.
70.	Pri definovaní priestorového relevantného trhu sú tiež posudzované dopravné náklady, pretože vysoké dopravné náklady limitujú možnosti prepravy tovarov z iných geografických oblastí na dlhé vzdialenosti.  Pri veľkoobchodnom predaji pohonných hmôt rafinéria predáva produkty priamo z jej výrobného závodu alebo z jej terminálov - skladovacích priestorov. Odberatelia hľadajú pre nich blízky zdroj dodávky, a to  predovšetkým s ohľadom na dopravné náklady, ktoré musia samy znášať pri preprave zo zdroju dodávky (terminál) až do miesta konečnej destinácie (čerpacia stanica, závod a pod.). Možno preto konštatovať, že stupeň zastupiteľnosti medzi zdrojmi dodávky je geograficky limitovaný. Vo všeobecnosti každý zdroj dodávky  môže zásobovať určitú geografickú oblasť, ktorá predstavuje rádius determinovaný logistickými možnosťami, ale aj dopravnými nákladmi, ktoré musia vynaložiť zákazníci pri prevoze do konečného miesta určenia. Náklady  sa môžu líšiť podľa použitého druhu dopravy. Komisia napr. konštatovala v rozhodnutí COMP/M.1383 – Exxon/Mobil, že tento  rádius je zvyčajne 100-150 km. 
71.	Rada úradu ani úrad nespochybňujú existenciu istej obchodnej výmeny, nemožno ju  však nazvať v posudzovanom období intenzívnou. Závery o tom, že domáce rafinérie v okolitých krajinách sa budú sústreďovať predovšetkým na uspokojenie dopytu v domácej krajine sú podložené skutkovými zisteniami o exporte do SR. Import PHM nevytvoril v posudzovanom období na Slovnaft, a.s. efektívnejší konkurenčný tlak, o čom svedčia trhové podiely konkurencie z okolitých krajín v SR a naopak, trhový podiel Slovnaftu, a.s., v okolitých krajinách, ktorý je výrazne odlišný ako v SR. Treba tiež poukázať na to, že charakter produktu PHM, ktorý vyžaduje, nie zanedbateľné náklady na prepravu a dostupnosť skladovacích kapacít poukazuje na to, že pre podnikateľa nemôže byť úplne irelevantné, či PHM umiestni na domácom trhu, alebo toto exportuje.
72.	Tvrdenie účastníka konania o tom, že ak by bol prijatý názor úradu, tak by  spoločnosť, ktorá produkuje výrazne viac PHM, ako je ich spotreba v SR musela mať na území SR 100% trhový podiel je nesprávne. Trhový podiel spoločnosti nie je určený množstvom PHM, ktoré spoločnosť vyprodukuje, ale množstvom PHM, ktoré aj reálne umiestni na trhu. Čiže spoločnosť, ktorá by svojou produkciou síce potenciálne pokryla dopyt na celom trhu, ale reálne by nepredala na Slovensku nič,  by mala 0 % podiel na trhu.
73.	Podľa Rady úradu úrad tiež netvrdí, že len také prostredie je homogénne, kde sú trhové podiely jednotlivých konkurentov porovnateľné. Úrad iba poukazuje na to, že ak by boli podmienky napríklad v SR a v Rakúsku homogénne, je pravdepodobné, že spoločnosť OMV vzhľadom na blízkosť rafinérie OMV k SR by dokázala vyvinúť efektívnejší konkurenčný tlak na Slovnaft, a.s., než ako tomu bolo v posudzovanom období. Naopak, napriek blízkosti rafinérie v Schwechate, spoločnosť nedovážala celú svoju produkciu na územie SR, ale [kvantifikácia objemu] nakupovala [obchodné meno spoločnosti]. Pomerne výrazný rozdiel v trhovom podiele tejto spoločnosti nepodporuje ani podľa  Rady úradu tvrdenia o existencii homogénnych podmienok, napríklad v SR a Rakúsku.
74.	Na rozhodnutie Komisie odkazuje úrad iba podporne a dáva do pozornosti názor Komisie, že sa nedá vylúčiť, že v prípade Maďarska by trh mohol byť zadefinovaný ako národný. To sa práve v tomto konaní potvrdilo na trhu SR.
75.	Rada úradu sa preto stotožňuje so záverom úradu, že podmienky trhu v SR nie sú homogénne s podmienkami trhov v okolitých krajinách, keďže jednotlivé krajiny majú rozdielnu štruktúru trhu, odlišné pokrytie spotreby PHM domácou výrobou, z čoho vyplýva aj odlišná úroveň exportu a importu medzi týmito krajinami a rozdielne smerovanie tokov PHM. Pokiaľ ide o dovozy, je z hľadiska súťažnej analýzy kľúčové  posúdiť, či sú spôsobilé vytvoriť efektívny súťažný tlak. Podnikateľ Slovnaft, a.s. má v dovoze diverzifikovaných konkurentov, ktorí nie sú schopní na neho vyvinúť efektívny konkurenčný tlak, a to aj s ohľadom na všetky atribúty jeho činnosti (výroba, distribúcia, skladovanie, maloobchodná sieť čerpacích staníc, nemožnosť zabezpečiť dodávky v ekonomicky efektívnom rádiuse porovnateľnom s ním). Úrad identifikoval a preukázal existenciu bariér v podobe vzdialenosti väčšiny konkurenčných rafinérii a problému okolitých krajín v pokrývaní domáceho dopytu v spojení s absenciou lacnej možnosti dovozu PHM a obmedzenými možnosťami uskladnenia PHM, ktoré chránia Slovnaft, a.s.  pred efektívnym konkurenčným tlakom. Napriek tomu, že existuje medzi krajinami obchodná výmena Slovnaft, a.s. má na trhu SR stabilnú vedúcu úlohu a existuje výrazný odstup zostávajúcich konkurenčných spoločností.
76.	Cenová politika spoločnosti Slovnaft, a.s. je určovaná a implementovaná na národnej úrovni a platí na území SR. Slovnaft, a.s. žiadne z týchto zistení úradu nespochybnil. Slovnaft, a.s. napr. v liste č. 2100/PMÚ SR/2005 zo dňa 03.05.2005 uvádza, že cena vyprofilovaná na základe FOB Rotterdam môže byť nasledovaná len do takej miery, že významne neovplyvňuje dopyt a ponuku a pri určovaní veľkoobchodnej cenníkovej ceny pre SR musí brať do úvahy trhové podmienky na Slovensku a  v okolitých krajinách. To znamená, že Slovnaft, a.s. svoje veľkoobchodné ceny neurčuje pre určitý stredoeurópsky región, ale určuje ich zvlášť pre SR a zvlášť pre každú krajinu do ktorej exportuje (podľa trhových podmienok v príslušnej krajine). Pre zahraničné trhy tvorí ceny odlišne.
77.	 Vymedzenie priestorového relevantného trhu ako trhu Slovenskej republiky považuje preto Rada úradu za správne. Úrad len podporne vykonal aj test stacionarity, keďže účastník konania tvrdil homogenitu súťažného prostredia aj mimo Slovenskej republiky aj z hľadiska  cenového. Svoje tvrdenie podporoval tým, že jeho ceny sú určované medzinárodnými burzovými cenami  a jeho cenotvorba je rovnaká ako v SR aj v okolitých krajinách, t.j. ide o homogénne prostredie. Ani uskutočnený test stacionarity však tvrdenia účastníka konania nepodporil. 

III. Nesprávne vyhodnotenie dominantného postavenia spoločnosti na trhu	

78.	Pokiaľ by úrad na priestorový relevantný trh zahrnul aj východné Rakúsko s rafinériou OMV a český trh, kde spoločnosť Unipetrol prevádzkuje vlastné skladovacie kapacity priamo v pohraničnej oblasti na Morave, odkiaľ efektívne a bez akýchkoľvek prekážok zásobuje PHM svojich slovenských odberateľov, trhové podiely spoločnosti na takto vymedzenom trhu by boli diametrálne odlišné.
79.	Úrad nepreukázal v správnom konaní skutočnosť, že pokiaľ by spoločnosť požadovala vyššiu cenu, neprešli by jej zákazníci ku konkurencii, pričom takéto zistenie je kľúčové, pokiaľ chce úrad konštatovať, že spoločnosť je schopná správať sa nezávisle od svojich konkurentov v cenovej oblasti.
80.	Spoločnosť preukázala dostatočne existenciu možnosti alternatívnych dodávok pre zákazníkov spoločnosti inými podnikateľmi. Spoločnosť vo väčšej miere začala dodávať PHM priamo poľnohospodárom iba od roku 2005 (a aj neskôr mala spoločnosť na tomto trhu iba minoritný podiel – cca [číselný údaj] %), preto už z logiky veci nemohla vykorisťujúco diskriminovať poľnohospodárov, keďže títo si do tohto momentu zabezpečovali PHM od úplne iných dodávateľov. Akékoľvek úvahy o diskriminácii sú preto nesprávne, nakoľko ktorýkoľvek z poľnohospodárov mohol v prípade, že sa mu zdali ceny poskytované spoločnosťou privysoké, prejsť ku konkurenčným dodávateľom s PHM. Úrad nikde vo svojom rozhodnutí nevyvrátil  dané tvrdenia.
81.	Úrad konštatuje v bode 165 rozhodnutia, že neexistuje silná vyjednávacia pozícia odberateľov voči spoločnosti. Na druhej strane úrad konštatuje, že spoločnosť poskytovala v rámci boja o zákazníka výrazne lepšie ceny svojim veľkým odberateľom, atraktívnym pre konkurenciu. Z tohto konštatovania úradu je zrejmé, že existovala vyjednávacia sila odberateľov voči  Slovnaftu,a.s., tak aj reálna konkurencia, ktorá reálne vyvíjala súťažný tlak.
82.	Proti dominancii svedčí aj fakt, že objemy odberov predajcov od spoločnosti nie sú stabilné a v jednotlivých obdobiach sú rôzne, pričom konkurencia dokáže svoje potreby PHM  dopĺňať nákupom od importérov, resp. vlastným importom, a to bez ohľadu na skutočnosť či importné trhy majú pokryté vlastné potreby.
83.	Účastník konania poukazuje na to, že v praxi súťažných orgánov  je všeobecne akceptovaný  názor, že k cenovej diskriminácii dochádza často a v širokej škále odvetví, vrátane odvetví, v ktorých je súťaž efektívna. V rámci presadzovania súťažných pravidiel samotná existencia cenovej diskriminácie sa nedá použiť ako dôkaz dominancie.

	Vyjadrenie Rady úradu.

84.	V tomto konaní sa preukázalo, že relevantný priestorový trh je trh Slovenskej republiky. Ak by bol relevantný trh zadefinovaný širšie ako SR, k čomu smerovali námietky Slovnaftu, a.s. odporovalo by to princípom, ktoré uplatňuje súťažné právo pri definovaní relevantného trhu.
85.	K námietke o dodávkach poľnohospodárom a k  existencii súťažného tlaku zo strany konkurencie sa vyjadruje Rada úradu v inej časti tohto odôvodnenia. Existencia výraznejšej vyjednávacej sily odberateľov sa v konaní nepreukázala. Úrad posudzoval možnú vyjednávaciu silu jednak na základe podielu odberu na dodávkach Slovnaftu, a.s. ako aj na základe vyjadrení odberateľov, ktorí popisovali proces uzatvárania zmlúv so Slovnaftom, a.s.. Úradom oslovení odberatelia Slovnaftu, a.s. popisovali proces uzatvárania zmlúv ako  jednostranné určovanie cien zo strany Slovnaftu, a.s.. V rámci individuálnych rokovaní, Slovnaft, a.s. diferencoval pri stanovovaní cien, konkrétne pri poskytovaní zliav medzi svojimi odberateľmi tak, že niektorým odberateľom poskytoval lepšie zľavy, to však automaticky neznamená, že Slovnaft, a.s. bol pod tlakom tzv. vyrovnávacej sily zo strany týchto odberateľov. Odberatelia Slovnaftu, a.s. naviac ani nevedeli identifikovať za čo im bola zľava poskytnutá. 
86.	Námietka o nestabilných odberoch nevyvracia, resp. nespochybňuje nijako skutkové zistenia úradu o tom, že Slovnaft, a.s. mal v  posudzovanom období  na zadefinovaných relevantných trhoch dlhodobo stabilný vysoký trhový podiel (čo pretrvávalo aj ďalej po tomto posudzovanom období  až do roku 2009, za ktorý mal úrad k dispozícii údaje). Slovnaft, a.s. si dlhodobo udržiaval svoj podiel na trhu. Trhový podiel jeho najbližšieho konkurenta OMV je pritom výrazne nižší, a zvyšní konkurenti, vzhľadom na ich postavenie na trhu, nedokážu vyvíjať na Slovnaft, a.s. výraznejší konkurenčný tlak, keďže podiel ich dovozov na celkovej spotrebe v SR je pomerne nízky. 
87.	Účastník konania namietal, že úrad nepreukazoval, či by zákazníci spoločnosti prešli ku konkurencii, pokiaľ by spoločnosť požadovala vyššiu cenu, pričom takéto zistenie je kľúčové, pokiaľ chce úrad konštatovať, že spoločnosť je schopná správať sa nezávisle od svojich konkurentov v cenovej oblasti. Rada úradu sa stotožňuje v tejto súvislosti so zdôvodnením úradu v prvostupňovom rozhodnutí, že tzv. SSNIP test, ktorý účastník konania považuje za potrebné vykonať, je nástroj využívaný pri definovaní relevantných trhov a nemá relevanciu pri posudzovaní dominancie. Test hypotetického monopolistu predpokladá konkurenčný trh a kladie v podstate hypotetickú otázku, čoby sa stalo, keby bol trh monopolizovaný. V prípade konania o zneužití dominantného postavenia trh už v čase začatia konania môže byť monopolizovaný, resp. je na ňom prítomný dominant, a preto aplikácia SSNIP testu v takýchto prípadoch môže viesť k nesprávnym záverom (tzv. celofánový efekt).
88.	Úrad preveroval tvrdenia účastníka konania o tom, že ním stanovované ceny sú určované kótovanými cenami na burze. Ako vyplynulo z analýzy zmlúv uzatváraných Slovnaftom, a.s., tieto neobsahovali žiadny odkaz na kótované ceny. Podľa zmlúv mala byť cena určovaná na základe veľkoobchodných cenníkových cien. Tieto pritom Slovnaft, a.s. menil individuálne a  intervaly zmien nekorešpondovali tomu, že by mali nadväzovať na 5-dňove priemery kótovaných cien. Vyjadrenia Slovnaftu, a.s. popreli aj jeho konkurenti. Jeden z konkurentov napríklad uviedol, že jednanie o cenách prebieha vždy veľmi jednostranne a predovšetkým základná cenníková cena nie je nikdy stanovená na medzinárodné ceny PHM určované burzou Platts, podľa ktorej sa riadi väčšina  dodávateľov v regióne strednej Európy vrátane Slovenska. Iná spoločnosť uviedla, že obchodné spoločnosti vo všetkých okolitých štátoch sledujú, porovnávajú a vyhodnocujú pohyby cien oproti vyhláseným cenám na burze s PHM, podľa čoho vychádza aj ich následná cenotvorba. U spoločnosti Slovnaft, a.s. má však daná spoločnosť vždy vážne pochybnosti, či  Slovnaft, a.s. rešpektuje túto cenotvorbu. Ďalšia spoločnosť uviedla, že od spoločnosti Slovnaft, a.s. odišla vzhľadom na neprehľadnosť cenotvorby, kedy cenové ponuky nereflektovali zmeny cien na svetových trhoch a uprednostnila inú spoločnosť, ktorá uplatňovala zásady stanovenia predajnej ceny vo vzťahu k svetovým cenám. Tvrdenia Slovnaftu, a.s. popierali aj vyjadrenia dostupné z verejných zdrojov. 
89.	Úrad podporne vykonal test stacionarity, ktorý priniesol rovnaké závery ako vyplynuli aj z vykonaného dokazovania teda,  že kótované ceny na burze nie sú Slovnaftom, a.s. sledované do takej miery, aby bolo možné konštatovať, že je pod konkurenčným tlakom. 
90.	Úrad sa dôkladne zaoberal definovaním postavenia podnikateľa Slovnaft,a.s. na zadefinovaných relevantných  trhoch a svoje závery aj dostatočne zdôvodnil. Pri posudzovaní dominancie úrad zohľadnil všetky relevantné kritériá ako uvádza aj v bode 190 prvostupňového rozhodnutia, t.j., že Slovnaft, a.s. má stabilne vysoký trhový podiel, jeho najbližší konkurent je niekoľkonásobne menší a zvyšná konkurencia je značne roztrieštená. Existujú vysoké bariéry vstupu na trh, čo znamená, že sa nedá očakávať vstup nových hráčov na trh, alebo expanzia existujúcich, a tiež skutočnosť, že odberatelia nemajú vyjednávaciu silu voči Slovnaftu, a.s.. 
91.	Ako tiež vyplynulo z vykonaného dokazovania, podnikateľ Slovnaft, a.s. je pre svojich odberateľov „historicky“ partner, ktorý dlhodobo pôsobí na trhu a môže preto ponúknuť niektoré výhody, napr. vlastní certifikáty kvality a tiež daňové sklady, čo je pre odberateľov tiež dôležitý faktor výberu dodávateľa. Pre obchodných partnerov garantuje kvalitu dodávaných pohonných hmôt, ako aj spoľahlivosť a včasnosť dodávok. Z pohľadu svojich odberateľov vzhľadom na dlhoročné vzťahy, je vnímaný ako stabilný obchodný partner. Ako vyplynulo z vykonaného dokazovania snaha o získanie dodávok, napr. produktov Českej rafinérskej, a.s. bola problematická, keďže podmienky pre iných ako členov ich vlastníckych štruktúr boli problematické a  nedosiahnuteľné. 
92.	   Vertikálnu integráciu je možné tiež považovať za ďalšiu konkurenčnú výhodu podnikateľa Slovnaft, a.s. oproti jeho konkurentom. Skutočnosť, že spoločnosť Slovnaft, a.s. si zabezpečuje distribúciu svojich produktov vlastnými silami, t.j. cez sieť vlastných čerpacích staníc, je ďalší významný faktor, keďže to výrazne prispieva  k jej efektívnosti a úsporám nákladov.
93.	Rada úradu považuje záver o dominantnom postavení Slovnaftu, a.s. na zadefinovaných relevantných trhoch za správny. Rada úradu tiež zdôrazňuje, že ani súd pri preskúmavaní pôvodného rozhodnutia v tejto veci nenamietal zistenia týkajúce sa dominancie.

IV. Diskriminácia - nesprávne právne posúdenie

94.	Nie je zrejmé, prečo úrad neaplikoval na predmetné konanie ustanovenie § 8  ods. 2 písm. c) zákona, ktoré výslovne definuje podmienky protisúťažného správania formou diskriminácie jednotlivých podnikateľov. V dôsledku tejto skutočnosti úrad ani neskúmal splnenie zákonných podmienok stanovených v § 8 ods. 2 písm. c) zákona, ktorých preukázanie je nevyhnutné na to, aby mohol úrad konštatovať, že ide o zneužitie dominantného postavenia formou diskriminácie. 
95.	V bode 317 rozhodnutia konštatuje úrad, že neaplikoval § 8 ods. 2 písm. c) zákona, nakoľko toto ustanovenie postihuje iba vylučovaciu formu diskriminácie. Z rozhodnutia nie je zrejmé, na základe čoho dospel úrad k takémuto záveru. Zákon v § 8 ods. 2 písm. c) nerozlišuje, či ide o vykorisťovateľskú alebo vylučovaciu formu diskriminácie. Takýto záver konštatuje aj Rada úradu v bode 131 výzvy. O jednoznačnej účelovosti konštatovania úradu svedčí fakt, že v pôvodných zrušených rozhodnutiach aplikoval úrad na posudzované konanie spoločnosti § 8 ods. 2 písm. c ) zákona, pričom podľa konštatovania úradu v pôvodných rozhodnutiach, išlo obdobne o vykorisťovateľskú formu diskriminácie. Úrad sa obmedzil na odôvodnenie, že v § 8 ods. 2 ide iba o demonštratívny výpočet skutkových podstát, ktoré sa na uvedené konanie spoločnosti nevzťahujú, v dôsledku čoho aplikuje doktrínu o všeobecnom zákaze zneužívania dominantného postavenia uvedenú v § 8 ods. 2 v spojení s § 8 ods. 6 zákona.
96.	Z priebehu správneho konania, ani z odôvodnenia rozhodnutia, či výzvy Rady úradu nie je vôbec zrejmé, prečo úrad zmenil v priebehu správneho konania právnu kvalifikáciu posudzovaného konania spoločnosti, keď sa podľa vyjadrenia Rady úradu podstata vecného posúdenia nezmenila. Rada úradu konštatuje, že úrad iba zohľadňoval námietky účastníka konania i súdu. Ide o účelové a zavádzajúce tvrdenie. Žiadna z týchto námietok totiž nesmerovala k tomu, aby úrad posudzoval konanie spoločnosti v zmysle všeobecnej klauzuly o zákaze zneužitia dominantného postavenia. Nemožno súhlasiť s názorom Rady úradu, že nakoľko boli predchádzajúce rozhodnutia súdom zrušené, nemusí úrad zdôvodňovať, prečo prekvalifikoval posudzované konanie podľa iného ustanovenia zákona. Ide stále o jedno a to isté správne konanie. Zmena právnej kvalifikácie v priebehu správneho konania musí byť opodstatnená a úradom zdôvodnená. 
97.	Takýto postoj úradu popiera od základu princíp zákonnosti, ako aj zásadu správneho konania vyjadrenú v § 3 ods. 4 správneho poriadku, v zmysle ktorej správne orgány dbajú o to, aby v rozhodovaní o skutkovo zhodných alebo podobných prípadoch nevznikali neodôvodnené rozdiely. 
98.	Predmetný, vyššie uvedený postup úradu, spôsobuje spoločnosti stav právnej neistoty, keď táto nevie následne rozumne predvídať, ako bude úrad aplikovať jednotlivé ustanovenia zákona. 

Vyjadrenie Rady úradu

99.	Cenová diskriminácia je praktika, ktorej právne posúdenie v rámci súťažného práva patrí v období posledných rokov medzi aktuálne otázky. Cenová diskriminácia môže v praxi  nadobúdať skutočne rôzne podoby a formy, pričom nemusí byť za každých okolností protisúťažná, a teda škodlivá, naopak jej dôsledkom môžu byť aj prosúťažné efekty a prínosy pre spotrebiteľa. Súťažné inštitúcie preto musia analyzovať a vyhodnotiť negatíva ako aj možné pozitíva posudzovanej cenovej diskriminácie, nakoľko cieľom zásahov súťažných inštitúcií je postihovať iba škodlivé praktiky formou zneužitia dominantného postavenia na trhu. V zmysle uvedeného je preto nevyhnutné cenovú diskrimináciu posudzovať individuálne v každom prípade.
100.	Cenová diskriminácia, ako uviedol aj prvostupňový orgán, môže mať charakter vylučovacej alebo vykorisťovateľskej praktiky. Môže mať strategické ciele spojené so snahou ovplyvniť štruktúru trhu (vylučovacia forma diskriminácie) alebo nestrategické ciele spojené so snahou využiť spotrebiteľskú heterogenitu na zvýšenie ziskov bez snahy ovplyvniť štruktúru trhu (vykorisťovateľská forma diskriminácie). Pri tejto forme diskriminácie odberatelia dominanta nemusia byť z pohľadu súťažného práva v postavení konkurentov.
101.	V oblasti cenovej diskriminácie sa na trhu častejšie vyskytujú, resp. sú súťažnými autoritami posudzované, prípady cenovej diskriminácie majúce charakter vylučovacej praktiky, prípadne prípady kombinácie vylučovacej a vykorisťovateľskej praktiky.
102.	Účastník konania namietal právnu neistotu v dôsledku zmeny právnej kvalifikácie úradom počas tohto konania po vrátení veci súdom. I keď nemožno bagatelizovať význam rozlišovania medzi jednotlivými právnymi kvalifikáciami, Rada úradu zastáva názor, že pre právnu istotu podnikateľa v tomto prípade z pohľadu jeho budúcich podnikateľských aktivít je dôležité v prvom rade to, aby na základe právoplatného rozhodnutia súťažnej autority vedel identifikovať, resp. predvídať, či určité jeho správanie je alebo nie je  kompatibilné so súťažnými pravidlami, t.j. či môže byť považované za zneužitie dominantného postavenia. 
103.	Úrad protisúťažné správanie v novom rozhodnutí v porovnaní so súdom zrušeným prvostupňovým aj druhostupňovým rozhodnutím  subsumoval pod inú skutkovú podstatu, resp. pod generálnu klauzulu zákazu zneužívania dominantného postavenia. Podstata vecného posúdenia  sa však nezmenila. Pôvodné rozhodnutie úradu vo veci bolo súdom zrušené a nenadobudlo právoplatnosť, t.j. neexistuje, a  preto nemožno ani poukazovať na  právnu neistotu z pohľadu účastníka konania vo vzťahu k jeho budúcemu správaniu sa. Spoločnosť Slovnaft, a.s.  môže byť viazaná  iba právoplatným rozhodnutím vo veci, teda týmto rozhodnutím po nadobudnutí jeho právoplatnosti v spojení s prvostupňovým rozhodnutím.
104.	V tejto súvislosti je preto irelevantný odkaz účastníka konania na ustanovenie § 3 ods. 4 správneho poriadku, v zmysle ktorého správne orgány dbajú o to, aby v rozhodovaní o skutkovo zhodných alebo podobných prípadoch nevznikali neodôvodnené rozdiely. Týmto ustanovením správneho poriadku sa sleduje, aby správne orgány nerozhodovali v obdobných veciach bezdôvodne inak, t.j., aby nevydávali odlišné rozhodnutia vo viacerých konaniach,  v ktorých sa posudzujú rovnaké alebo obdobné veci. Ustanovenie § 3 ods. 4 správneho poriadku  nemožno preto aplikovať na rozhodovanie v rámci toho istého konania, ako je tomu v tomto prípade, kedy úrad posudzuje vec v rámci jedného konania, počas ktorého čiastočne modifikuje svoje závery,  zohľadňujúc  rozhodnutie súdu ako aj námietky účastníka konania vznesené počas tohto konania.
105.	Rada úradu poukazuje na to, že súd okrem iného úradu vyčítal aj to, že úrad nedostatočne špecifikoval a odôvodnil skutkovú podstatu a tiež, že v rámci určovania výšky pokuty dostatočne nevyhodnotil skutočný dopad praktiky na trhu. Úrad preto zvolil viac ekonomický prístup k posudzovaniu prípadu.
106.	Možno súhlasiť s námietkou účastníka konania, že úrad bližšie nezdôvodnil zmenu právnej kvalifikácie, ku ktorej pristúpil počas konania, čo však nemožno považovať za právne pochybenie, keďže úrad sa odklonil iba od právnej kvalifikácie v rozhodnutiach, ktoré boli súdom zrušené. Navyše  je potrebné poukázať na to, že samotný účastník konania namietal od začiatku konania právnu kvalifikáciu skutku a úrad zohľadnil ako námietky účastníka konania, tak názor súdu ohľadom dostatočného a správneho  posúdenia veci. Rada úradu pritom netvrdí, ako to namieta účastník konania,  že účastník konania navrhoval subsumovať jeho správanie pod generálnu klauzulu, keďže je zrejmé, že účastník konania sa snaží úradu preukázať, že jeho správanie nijako neodporuje zákonu. 
107.	Úrad sa nanovo zaoberal prípadom po vrátení veci súdom a na základe opätovnej analýzy dospel k záveru, že posudzované správanie spoločnosti Slovnaft, a.s. má charakter výlučne vykorisťovateľskej praktiky cez uplatňovanie cenovej diskriminácie voči svojim odberateľom, a preto nie je vhodné aplikovať ustanovenie § 8 ods. 2 písm. c) zákona, ktoré sa uplatňuje na cenovú diskrimináciu majúcu charakter vylučovacej praktiky. Zákon priamo neuvádza, na aký typ praktiky sa toto ustanovenie aplikuje,  keďže zákon v žiadnom z ustanovení nerozlišuje zneužívanie dominantného postavenia podľa toho, či ide o  vykorisťovateľskú alebo  vylučovaciu praktiku. Ide pritom o vžité pojmy z teórie a praxe súťažného práva. Zo znenia samotného ustanovenia § 8 ods. c) zákona, ktoré ustanovuje, že zneužitím dominantného postavenia je uplatňovanie rozdielnych podmienok pri zhodnom alebo porovnateľnom plnení voči jednotlivým podnikateľom, ktorými sú alebo môžu byť títo podnikatelia znevýhodňovaní v súťaži, však možno vyvodiť, že je potrebné ho aplikovať na prípady vylučovacích praktík, keď v dôsledku praktiky diskriminácie dominantným podnikateľom dochádza k uzavretiu (foreclosure), resp.  vylúčeniu konkurenta dominantného podnikateľa alebo k znevýhodneniu niektorých podnikateľov na dolnom trhu v porovnaní s ostatnými, s ktorými  sú  v konkurenčnom postavení, dôsledkom čoho môže tiež dôjsť k vylúčeniu z trhu. V prípade vykorisťovateľskej praktiky dochádza k ujme spotrebiteľov bez vylúčenia určitých subjektov z trhu a na rozdiel od vylučovacej praktiky  nie je odôvodnené skúmať, či diskriminované subjekty sú nejakým spôsobom znevýhodnené v súťaži. 
108.	V súvislosti s predchádzajúcou  právnou kvalifikáciou praktiky cenovej diskriminácie úradom subsumovanou pod § 8 ods. 2 písm. c) zákona a použitých  referencií na dostupnú európsku judikatúru je potrebné uviesť tú skutočnosť, že z dostupnej judikatúry priamo nevyplýva striktná požiadavka možnej aplikácie predmetného ustanovenia iba v prípadoch, ak cenovou diskrimináciou môže dôjsť, resp. dochádza, k vylúčeniu, resp. eliminácii, podnikateľa/ov na trhu. Nutnosť jednoznačného konštatovania v tomto smere nebola na európskej úrovni ani  potrebná, keďže  prípady Komisie vždy boli kombináciou vylučovacích a  vykorisťovateľských praktík a diskrimináciou sa zaoberali najmä z hľadiska geografického vo vzťahu k územiam jednotlivých štátov. Na rozdiel od tejto praxe v posudzovanom prípade cieľom cenovej diskriminácie dochádza k poškodeniu spotrebiteľa bez tohto, že by dochádzalo k vytlačeniu iného podnikateľa z trhu. Je preto vhodné subsumovať tento prípad pod všeobecnú klauzulu a nie pod písmeno c) aplikujúce sa na vylučovacie praktiky. 
109.	Postup úradu, keď tento jasne pomenoval formu diskriminácie ako vykorisťovateľskú a zaoberal sa aj tým, či diskriminácia má negatívne efekty na blahobyt spotrebiteľa, dokonca ich aj vyčíslil a aplikoval na túto praktiku všeobecnú klauzulu §8 ods. 2 zákona možno považovať za správny.
110.	Zmena právnej kvalifikácie v rámci toho istého konania, bez zásadnej zmeny v samotnom vecnom posúdení, nemôže viesť k právnej neistote účastníka konania, navyše,  keď neexistuje rozhodovacia prax v tomto smere, od ktorej by sa bol úrad v tomto konaní odklonil. 
111.	Rada úradu nemôže  uznať argumentáciu účastníka konania, že ak dospel úrad k záveru, že posudzované správanie nie je vhodné subsumovať pod ustanovenie § 8 ods. 2 písm. c) zákona, nie je ho možné postihnúť vôbec, nakoľko otázka cenovej diskriminácie je podľa účastníka konania riešená práve ustanovením § 8 ods. 2 písm. c) zákona. Takýto výklad  by odporoval samotnému zneniu zákona, keďže zákonodarca už  pri tvorbe zákona predvídal, že nie je možné taxatívnym výpočtom pokryť všetky situácie, ktoré môžu na trhu nastať a volil preto demonštratívny výpočet tých najbežnejších, nie však jediných praktík zneužívania dominantného postavenia. Demonštratívny výpočet praktík zneužívania dominantného postavenia v zákone preto umožňuje postihnúť aj ďalšie praktiky, vrátane rôznych foriem cenovej diskriminácie, pri ktorých úrad dokáže preukázať ich škodlivý dopad. Rada úradu navyše podotýka, že právna úprava je identická s európskym súťažným právom v tejto oblasti  a v prípade ak by sa prijala takáto nesprávna argumentácia účastníka konania,  tak by Komisia nikdy nemohla rozhodovať o praktikách, ktoré nie je možné subsumovať pod určitú skutkovú podstatu presne špecifikovanú v právnom predpise. Komisia však v rámci svojej praxe často aplikuje generálnu klauzulu, a to aj v prípadoch, kedy by správanie bolo možné subsumovať pod určité písmeno príslušného článku Zmluvy o fungovaní Európskej únie. Možno poukázať napríklad na prípad vo veci dohody obmedzujúcej súťaž COMP/E-1/39.168-PO /Hard Haberdasfery : Fasteners z 19.9.2007, kde Komisia aplikovala čl. 81 Zmluvy bez bližšej právnej špecifikácie, napriek tomu, že predmetom posúdenia bola dohoda o cenách  a delenie trhu. Alebo  prípady zneužívania dominantného postavenia napríklad prípad COMP/C-3/37.990 - Intel z 13.5.2009, ktorý sa týkal vylučovacej praktiky viazania a rabatov alebo prípad COMP/38.784-Wanadoo Espaňa vs. Telefónica zo  4.7.2007 týkajúci sa praktiky margin sqeeze.

V. Nedostatočné preukázanie praktiky diskriminácie

112.	Účastník konania uvádza, že aj podnikateľ s dominantným postavením má právo efektívne podnikať a dosahovať primeraný zisk, čo je aprobované aj v rozhodovacej praxi európskych súdov, rovnako ako má právo prijať primerané a vhodné opatrenia na obranu svojich oprávnených ekonomických a obchodných záujmov. Vyhodnotenie, za akých okolností má cenová diskriminácia vykorisťovateľský efekt vyžaduje  detailnú analýzu spotrebiteľského dopytu a ekonomických modelov orientovaných na preukázanie predpokladov, že spoločnosť je monopolistom (čo je však zriedkavou trhovou situáciou, ktorou sa súťažné orgány  musia zaoberať). Okrem toho môžu existovať  dynamické účinky podobné investičným stimulom, ktoré by sa mali zohľadniť  spolu so statickým porovnaním welfare (static welfare comparison) uniformnej verzus diskriminačnej cenotvorby. Účastník konania má za to, že nič z vyššie uvedeného úrad nehodnotil a za nesporné považuje, že postavenie spoločnosti na relevantnom trhu (i úzko vymedzeného v neprospech relevantného vyhodnotenia postavenia spoločnosti) nevykazuje znaky monopolného postavenia.
113.	To čo úrad vyhodnotil ako snahu o získanie majetkového prospechu bolo v skutočnosti len dôsledkom legitímnej snahy spoločnosti správať sa trhovo a udržať si svojich zákazníkov. Ani úrad nenamietal legitímnosť poskytovania výhodnejšej ceny/vyššej zľavy, čo samozrejme muselo spôsobiť rozdiely medzi zľavami poskytovanými jednotlivým odberateľom. Úrad pritom poskytované zľavy hodnotil plošne a matematicky, pričom ako diskriminačné zjavne hodnotil neposkytnutie zliav uniformne, všetkým odberateľom bez rozdielu.
114.	Spôsob poskytovania zliav samozrejme mohol mať subjektívne negatívny dopad na výšku zľavy poskytovanej tým odberateľom, ktorí v dôsledku vlastnej pasivity, nedostatku skúseností alebo neatraktivity z pohľadu realizovaného odberu PHM (napr. malé jednorazové odbery), prípadne v dôsledku rizika neuhradenia pohľadávky a pod. nemuseli  byť tak atraktívni pre dodávateľa. Z uvedených dôvodov však u týchto odberateľov ani nebol dôvod na poskytovanie vyššej zľavy, a pri dôslednom dodržiavaní doktríny meeting competition defence by poskytnutie zľavy dokonca nebolo legitímne. Napriek uvedenému, úrad sa vyhodnocovaním vyššie uvedených dôvodov vôbec nezaoberal a striktne vyvodil, že rozdiely, ktoré predstavovali zľavu nižšiu ako bola úradom stanovená nediskriminačná zľava, predstavovali objektívne neodôvodnenú zľavu/prirážku.
115.	Odborné názory ako aj existujúca judikatúra akceptujú dopytovú elasticitu a denzitu súťaže ako faktory, ktoré majú vplyv na uplatňovanie rozdielnych obchodných podmienok, či cien, pričom toto nielen že nemá negatívny dopad na súťaž, ale naopak môže podporovať spotrebiteľský blahobyt prostredníctvom zväčšenia odbytu.
116.	Z európskej rozhodovacej praxe nie je zrejmý ani jeden konkrétny prípad, kedy by Komisia a súdy posudzovali zneužitie dominantného postavenia formou diskriminácie s výlučne vykorisťovateľským efektom tak, aby súčasne nedochádzalo aj k vylučovacím efektom preukázaného zneužívania dominantného postavenia, ktoré odôvodňovali negatívny dopad na súťaž. Konanie, tak ako ho posudzoval úrad, nie je ani v najmenšom spôsobilé akokoľvek narušiť hospodársku súťaž, čo vylučuje, aby takéto konanie mohlo predstavovať zakázané zneužitie dominantného postavenia.
117.	Na druhej strane sa úrad nijakým spôsobom nezaoberal vyhodnotením, či spoločnosť bola vôbec v postavení diskriminovať svojich odberateľov zo skupiny poľnohospodárov, keďže v rámci tejto skupiny spoločnosť dodávala PHM iba cca [číselný údaj]% všetkých odberateľov na trhu. V tomto kontexte úrad vôbec neskúmal, či títo odberatelia boli odkázaní na dodávky od spoločnosti tak, že by mohli byť vydaní napospas vykorisťovateľskej cenovej politike spoločnosti bez reálnej možnosti zmeny dodávateľa. Úrad  sa nezaoberal ani tým, ako mali zabezpečené dodávky PHM ostatní odberatelia z radov poľnohospodárov a či tí konkrétni odberatelia, ktorí mali byť vykorisťovaní v skutočnosti nemali od spoločnosti najlepšiu cenu, akú na trhu mohli reálne získať.
118.	Úrad zakladá svoje tvrdenie o diskriminácii aj na skutočnosti, že vyššie ceny pre niektorých odberateľov boli dôsledkom toho, že títo mali menej možností prejsť ku konkurencii. Ide však jednoznačne iba o domnienku úradu, nakoľko úrad sa možnosťami napr. poľnohospodárov odísť ku konkurencii vo svojom rozhodnutí detailnejšie nezaoberá, ani ich nijakým spôsobom neanalyzuje či nezdôvodňuje. Pričom už zo samotného faktu, že spoločnosť zásobuje cca iba [číselný údaj] % poľnohospodárov, je zrejmé, že je dostatok iných obchodníkov, ktorí dodávajú PHM poľnohospodárom. Úrad mal skúmať z akých iných zdrojov a v akom pomere si poľnohospodári zabezpečovali dodávky PHM od iných dodávateľov PHM, ako je spoločnosť, či cena ponúkaná spoločnosťou poľnohospodárom nie je v porovnaní s konkurenciou najvýhodnejšou cenou poskytovanou na trhu, čím bola spôsobená menšia atraktivita dodávky PHM pre poľnohospodárov u všetkých dodávateľov PHM, ako i objektívne dôvody tejto zníženej atraktivity (napr. zložitejšia logistika, sezónne odbery, vyššie riziko insolvencie atď.), či vyššie ceny pre poľnohospodárov neaplikovali všetci dodávatelia PHM, z dôvodu ich menšej atraktívnosti pre všetkých dodávateľov PHM. Až po zodpovedaní týchto otázok, by úrad vedel objektívne posúdiť, či mohlo vôbec prísť k diskriminácii odberateľov – poľnohospodárov. 
119.	Aby bol splnený  predpoklad diskriminácie, arbitráž by nemala byť vôbec možná. Uvedené vylučuje polemiky úradu o tom, či miera arbitráže bola dostatočná, alebo sa vyskytovala len v malom rozsahu. Je nesporné, že k ďalšiemu predaju PHM z rafinérie spoločnosti prostredníctvom predajcov, ktorým spoločnosť dodáva, reálne dochádza. Pokiaľ by k ďalšiemu predaju, resp. arbitráži neprichádzalo, obchodníci s PHM by stratili dôvod ich  existencie na trhu. Pre akýkoľvek subjekt existuje aj na veľkoobchodnom trhu možnosť nakúpiť PHM od týchto predajcov, čo sa aj reálne deje. 
120.	Existenciu možnosti arbitráže, potvrdil de facto sám úrad, a to neexistenciou stláčania marží spoločnosťou na trhu. Pokiaľ úrad  skonštatoval vo svojom rozhodnutí, že rozdiel medzi maloobchodnou cenou benzínu, ktorú spoločnosť účtovala svojim odberateľom – spotrebiteľom a veľkoobchodnou cenou benzínu, ktorú spoločnosť účtovala svojim odberateľom - konkurentom je dostatočný na to, aby nešlo o praktiku stláčania, znamená to, že existuje možnosť arbitráže, nakoľko tento rozdiel medzi veľkoobchodnou a maloobchodnou cenou je dostatočný na to, aby konkurenti spoločnosti (veľkoobchodníci s PHM) vedeli konkurovať na maloobchode cenám spoločnosti aj vtedy, ak PHM odobrali od spoločnosti.
121.	Neexistenciu arbitráže, resp. jej existenciu iba vo veľmi obmedzenej forme konštatuje úrad na trhu z dôvodu, že táto „..bola možná iba prostredníctvom PHM nakúpených mimo Slovnaft, čo nepredstavovalo veľký objem na trhu.“ Uvedené tvrdenie je nesprávne. Podľa výročnej správy SAPPO za rok 2006, 40% spotreby PHM na Slovensku bolo saturovaných z importu, t.j. z iných zdrojov, ako boli zdroje spoločnosti. Ide o dostatočne veľké množstvo PHM, ktoré bolo v rozpore s vyjadreniami úradu, základom dostatočne silnej arbitráže. Navyše aj zo skutočnosti, že aj iní dodávatelia PHM  sa udržali na trhu a naďalej podnikajú v oblasti predaja PHM, ktoré dodávali a naďalej dodávajú, napr. aj poľnohospodárom, vyvracia tvrdenia úradu o neexistencii významnejšej arbitráže.
122.	Chybný záver úradu spočíval v konštatovaní úradu vo výzve pred vydaním rozhodnutia, že možnosť arbitráže „iba v malom rozsahu“ dokazuje fakt, že  „diskriminácia na trhu reálne existovala“. Uvedený záver je logickým nezmyslom (splnenie predpokladu diskriminácie má byť dokázané existenciou diskriminácie, ktorá má byť však preukázaná až následne splnením predpokladov na jej vznik). Úrad bol upozornený aj na skutočnosť, že k diskriminácii dochádza aj na trhoch, kde je súťaž efektívna a možnosti arbitráže tým pádom nie sú nijak obmedzené. Reakcia úradu bola obdobná ako pri viacerých iných námietkach spoločnosti. Úrad jednoducho namietanú spornú vetu zo svojho rozhodnutia vypustil. 
123.	Účastník konania opätovne namieta, že ide o nesprávny a účelový postup úradu potvrdzujúci skutočnosť, že závery úradu nemajú reálnu oporu v skutkovom stave, keďže na ich zmenu nevykonal úrad žiadne nové zisťovania ani vecné prehodnotenie svojich záverov.	 
124.	Nie je zrejmé, z akého dôvodu núti úrad spoločnosť de facto „dotovať poľnohospodárov“ lepšími cenami na úrovni odberateľov s neporovnateľne vyššími odoberanými množstvami PHM, pravidelnosťou dodávok bez sezónnosti  odberu, bezrizikovým profilom a pod. Cieľom súťažného práva nie je chrániť neefektívnych a neaktívnych podnikateľov na úkor podnikateľa v dominantnom postavení.
125.	Rada úradu konštatuje, že časť podnikateľov, ktorých spoločnosť uvádzala, ako reálnu alternatívu dodávok PHM pre poľnohospodárov, dodávala PHM poľnohospodárom iba prostredníctvom maloobchodu (čerpacích staníc). Táto skutočnosť je irelevantná, nakoľko ide v prvom rade o to, či si poľnohospodári vedeli zabezpečiť PHM z iných zdrojov ako od spoločnosti, pokiaľ mali záujem a vyvinuli tomu zodpovedajúcu aktivitu. 
126.	Ak by sa ako  inštrukcia úradu ako sa má spoločnosť správať do budúcna  mal brať postoj úradu pri stanovovaní nediskriminačnej zľavy, ktorá  neumožňuje spoločnosti žiadnu, ani len minimálnu odchýlku  od základnej  ceny zohľadňujúcej výlučne množstevnú zľavu, zľavu za splatnosť ceny a náklady na dopravu, musela by spoločnosť nutne uplatňovať uniformné ceny, ktoré by úplne znemožňovali akékoľvek negociácie ceny so všetkými odberateľmi. Navyše, uvedené by, okrem toho, že je v reálnych trhových podmienkach len ťažko uskutočniteľné bez toho, aby spoločnosť v krátkej dobe nestratila najvýznamnejších odberateľov, v konečnom dôsledku oslabilo celkovú súťaž na trhu.
127.	Úrad celkom nezmyselne a vzájomne si odporujúc na jednej strane konštatuje, že nepovažuje za problém pokiaľ spoločnosť poskytne niektorému svojmu odberateľovi individuálne väčšiu zľavu a na druhej strane sankcionuje spoločnosť  za to, že aj ostatní odberatelia, menej atraktívni pre konkurenciu, nemajú zľavu v rovnakej výške. Z vyššie uvedeného je zrejmé, že jediným akceptovateľným spôsobom cenotvorby z pohľadu úradu by bolo uniformné udeľovanie zliav vylučujúce akúkoľvek možnosť individuálnej negociácie ceny s odberateľmi, tak aby bolo plošne zaručené, že aj tí najmenej aktívni a atraktívni odberatelia budú benefitovať z najväčšej možnej zľavy akú spoločnosť môže všetkým odberateľom bez rozdielu poskytnúť.
128.	Úrad absolútne odignoroval analýzu stavu súťaže pri predaji PHM odberateľom – poľnohospodárom, ktorá je základným predpokladom toho, aby mohol konštatovať existenciu diskriminácie týchto odberateľov. V prípade, že by bolo pravdivé tvrdenie o tom, že úrad neposudzuje diskrimináciu skupín odberateľov je na mieste otázka, za akým účelom zavádza úrad do funkcie regresných analýz, ktorými údajne preukazuje diskrimináciu, umelé premenné, vyjadrujúce príslušnosť k sektoru.
129.	Rozhodnutie je nejasné, nepreskúmateľné a spôsobuje právnu neistotu spoločnosti v tom, akú cenovú politiku má aplikovať tak, aby jej konanie úrad následne nesankcionoval ako diskriminačné, prípadne (pri striktnej aplikácii uplatňovania rovnakých podmienok a cien) ako vynucovanie neprimeraných obchodných podmienok.

        Vyjadrenie Rady úradu

130.	Úrad detailne popísal správanie spoločnosti Slovnaft, a.s. v bode 208 a nasl. prvostupňového rozhodnutia. Úrad zistil, že Slovnaft, a.s. vyrába benzín a naftu, ktoré na veľkoobchodnej úrovni predáva svojím odberateľom, ktorými sú  jednak koneční spotrebitelia a predajcovia, obchodníci s pohonnými hmotami a siete maloobchodných čerpacích staníc. Zmluvy medzi Slovnaftom, a.s. a všetkými jeho odberateľmi týkajúce sa predaja PHM boli obsahovo v podstate rovnaké bez ohľadu na to, ktorý typ odberateľa bol zmluvnou stranou  a štandardne boli uzatvárané zväčša na obdobie [identifikácia obdobia]. Predajná cena bola stanovovaná rovnakým spôsobom pre všetkých odberateľov. Ako vyplýva z analýzy predložených zmlúv konkrétna cena PHM nebola v zmluve uvedená a v čase podpisu zmluvy nebola odberateľovi známa. Zmluva v tejto súvislosti odkazovala na platný ponukový cenník v čase dodania a Metodiku pravidiel stanovovania predajných veľkoobchodných cien pohonných hmôt spoločnosti Slovnaft, a.s. pre trh SR. Veľkoobchodná cenníková cena bola rovnaká pre všetkých odberateľov a Slovnaft, a.s. ju menil niekoľkokrát ročne a zmeny odberateľom oznamoval. Spôsob (vzorec) výpočtu veľkoobchodnej cenníkovej ceny a frekvencia jej zmien neboli odberateľom vopred známe.
131. Konečná predajná cena PHM bola v zmluve stanovená ako veľkoobchodná cenníková cena plus k nej fixne stanovená zľava - prirážka alebo zrážka, ktorá bola stanovovaná individuálne pre každého odberateľa a platila po celý rok (resp. po dobu trvania zmluvy). Keďže veľkoobchodná cenníková cena bola pre všetkých odberateľov rovnaká, v rámci posudzovania praktiky, sa úrad zaoberal len zľavami, ktoré napriek tomu, že v porovnaní s celkovou cenou PHM neboli vysoké, mohli spôsobiť problémy na trhu, pretože PHM sú homogénnym produktom, kde dôležitým kritériom výberu zo strany spotrebiteľa je aj cena. Zároveň cenové rozpätie medzi jednotlivými odberateľmi Slovnaftu, a.s. bolo pomerne nízke a pre odberateľov bol dôležitý a významný aj malý rozdiel v cene vo výške niekoľko málo desiatok halierov na liter PHM.  
132.	Ako zistil úrad z vyjadrení samotného Slovnaftu, a.s. ako aj jeho odberateľov, vyjadrenia, ktorých sú súčasťou spisového materiálu, konkrétnu výšku zľavy Slovnaft, a.s. dohodoval s každým odberateľom individuálne. Aj pri viac ako 500 odberateľoch Slovnaft, a.s. realizoval predaj PHM spôsobom založeným na osobných kontaktoch, kedy obchodní zástupcovia Slovnaftu, a.s. navštevovali odberateľov a v rámci rokovaní si zisťovali maximum informácií o nich, o ich preferenciách ako aj o atraktivite odberateľa pre konkurenciu. Na základe týchto informácií bola potom každému odberateľovi individuálne určená výška zľavy. 
133.	Podľa vyjadrenia Slovnaftu, a.s. zľava sa odvíjala od Slovnaftom, a.s. vypracovanej a predloženej schémy, ktorá odzrkadľovala rozdiely spojené s charakterom odberu PHM konkrétnym odberateľom (napr. veľkosť odberu, splatnosť faktúry) a boli v nej zahrnuté aj dopravné náklady, ak dopravu pre odberateľa zabezpečoval Slovnaft, a.s., čo bolo u väčšiny odberateľov. Jednu časť zľavy tvorili množstevné zľavy, ktoré podľa Slovnaftu, a.s. boli poskytované takým spôsobom, že boli stanovené pásma v závislosti od veľkosti odberu, ku ktorým prislúchala určitá výška zľavy. Množstevné zľavy boli stanovené osobitne pre naftu a osobitne pre benzín. Konkrétne množstevné zľavy, tak ako ich uviedol Slovnaft,a.s. úrad uvádza v prvostupňovom rozhodnutí v tabuľke č. 16 (pre naftu) a v tabuľke č. 17 (pre benzín). 
134. Konečná zľava odrážala aj zľavu za splatnosť faktúry. Zľavy za splatnosť boli stanovené v Metodike Slovnaftu, a..s ako prirážka, resp. zrážka v Sk na tis. litrov v závislosti od dní splatnosti faktúry rovnako pre benzín aj naftu (viď. tabuľka č. 18 prvostupňového rozhodnutia). V prípade, ak PHM prepravoval Slovnaft, a.s., v zľave boli zakalkulované aj dopravné náklady. Dopravné náklady boli účtované na jeden liter prepravených PHM v závislosti od vzdialenosti v km, na ktorú boli PHM prepravované. Ak si odberateľ PHM prepravoval sám, v zľave by dopravné náklady nemali byť zahrnuté. Podľa vyjadrenia Slovnaftu, a.s., dopravné náklady boli kalkulované rovnako pre benzín aj pre naftu (viď tabuľka č. 19 v prvostupňovom rozhodnutí). Úrad v konaní posudzoval, či reálne poskytované zľavy vychádzali tak, ako to tvrdí spoločnosť Slovnaft, a.s., z ním predloženej rabatovej schémy pre dodávky PHM, resp. či odchýlky od schémy mali objektívne zdôvodnenie.
135. Úrad v konaní v súlade so zaužívaným európskym štandardom posudzoval vplyv správania spoločnosti Slovnaft, a.s. na spotrebiteľský prospech. Úrad analyzoval zľavy poskytnuté jednotlivým odberateľom a zistil, že zľavy uplatňované Slovnaftom, a.s. boli pre jednotlivých odberateľov rozdielne, pričom podľa zistení úradu neexistovalo objektívne zdôvodnenie cez objektívne rozdiely medzi odberateľmi alebo objektívne zdôvodnenie rozdielov v nákladoch predaja. Takéto správanie úrad posúdil ako diskriminačné. Slovnaft, a.s. teda podľa zistenia úradu predával  na veľkoobchodnej úrovni rovnaký produkt PHM (benzín, nafta) za odlišné ceny, ktoré nebolo možné zdôvodniť rozdielnymi nákladmi predaja. Pri porovnateľnom plnení boli voči odberateľom Slovnaftu, a.s. uplatňované rozdielne podmienky.
136. Cenová diskriminácia môže nastať, ak sú splnené tri podmienky.  Spoločnosť - dodávateľ má trhovú silu. Odberatelia sa líšia v dopyte po určitom tovare alebo službe a dominant má možnosť triedenia zákazníkov. Súčasne takýto dominantný dodávateľ vie zabrániť alebo obmedziť arbitráž medzi svojimi odberateľmi. Súťažný tlak teda možno predpokladať tam, kde existuje súťaž, a  to najmä prostredníctvom cenovej súťaže. 
137.	Prvým predpokladom diskriminácie je možnosť triedenia zákazníkov. Ako vyplýva z bodov 229 až 235 prvostupňového rozhodnutia, úrad zisťoval, či Slovnaft, a.s mal možnosť individualizovať jednotlivých zákazníkov podľa ich ochoty platiť, a či to aj v praxi realizoval. Úrad zistil existenciu tohto predpokladu diskriminácie vo vzťahu k odberateľom podnikateľa všeobecne. Neboli zistené odlišnosti ohľadne možnosti triedenia zákazníkov vo vzťahu k jednotlivým segmentom odberateľov. 
138.	Z vyjadrení Slovnaftu, a.s. ako aj jeho odberateľov, bolo zrejmé, že počas osobných kontaktov bol Slovnaft, a.s. schopný na základe získaných informácii určiť pre každého odberateľa individuálnu maximálnu cenu, ktorú bol daný odberateľ ešte ochotný zaplatiť. Toto bolo podporené aj skutočnosťou, že stanovovanie cien zo strany Slovnaftu, a.s. bolo netransparentné. Odberatelia podľa ich vyjadrení  nepoznali mechanizmus stanovovania zliav, a preto bolo zo strany odberateľov obtiažne nárokovať si zľavu, keď nemali dostatočný prehľad, na akú zľavu by mali nárok. 
139. Úrad v ďalšom kroku posudzoval, či je možná arbitráž. Arbitráž existovala len v menšom rozsahu, čo úrad popísal detailnejšie v bodoch 236-241 prvostupňového rozhodnutia. Cenová diskriminácia dominantným podnikateľom je možná iba vtedy, ak neexistuje dostatočná  možnosť na arbitráž. Pri existujúcej arbitráži zákazník, ktorému bola poskytnutá lepšia cena nakúpi od dominantnej spoločnosti  tovar  za takúto lepšiu cenu a ďalej  tovar predá inému zákazníkovi, ktorému dominantný podnikateľ odmietol predať za danú lepšiu cenu. Existuje viacero praktických dôvodov kedy arbitráž môže byť na trhu obtiažna alebo aj úplne vylúčená. Repredaju – arbitráži  môže brániť priamo nejaká právna úprava, môže jej brániť existencia zmluvných dojednaní, s arbitrážou môžu byť spojené vysoké transakčné náklady,  produkt môže byť viazaný na určitú osobu, môžu existovať odlišné štandardy na rôznych geografických trhoch, resp. jej môže brániť nedostatočná informovanosť. Pri existujúcej arbitráži akékoľvek úsilie dominantného podnikateľa o účtovanie lepších cien niektorým svojím zákazníkom, alebo skupinám zákazníkom, by bolo zmarené opätovným predajom-arbitrážou.
140.	Prvostupňový orgán preukázal, že základná cenníková cena PHM stanovená Slovnaftom, a.s. bola rovnaká pre všetkých odberateľov, či išlo o konečných odberateľov alebo predajcov, pričom  konečná cena PHM pre odberateľov sa líšila len vo výške poskytovanej zľavy. Takáto situácia následne neumožňovala, aby odberatelia Slovnaftu, a.s. vyvíjali na neho efektívny súťažný tlak, keďže svoju cenotvorbu odvíjali z cenníkovej ceny Slovnaftu, a.s.. Obchodník s PHM napr. uviedol, že pokiaľ Slovnaft, a.s.  zníži cenu, musí ju znížiť  aj on, keďže inak by nič nepredal. Na druhej strane, ak pri zvýšení ceny Slovnaftom, a.s. tento obchodník nezdvihne cenu o Slovnaftom, a.s. zvýšenú cenovú hladinu, dostane sa do straty, keďže rabatová politika Slovnaftu, a.s.  poskytuje malý priestor na inú cenotvorbu ako má Slovnaft, a.s.. Niektorí z odberateľov Slovnaftu,a.s. tiež mali v zmluvách priamo  zakotvenú zmenu ceny so svojimi odberateľmi pri zmene cien Slovnaftu, a.s.. Odberatelia Slovnaftu, a.s., teda nemali dostatočný priestor na vlastnú cenovú politiku, keďže sa so svojimi odberateľmi v podstate delili iba o maržu od Slovnaftu, a.s.. 
141.	Účastník konania namieta, že úrad pochybil keď nevychádzal z predpokladu, že arbitráž by nemala byť vôbec možná. Rada úradu má však za to, že úrad nepochybil pri jeho posúdení, keďže aj súťažná teória vychádza z toho, že arbitráž ako podmienka cenovej diskriminácie neexistuje alebo je iba veľmi obmedzená. Úrad sa otázkou arbitráže zaoberal a vyhodnotil situáciu na posudzovaných trhoch dostatočne.
142.	Konkurencia vo vzťahu k Slovnaftu, a.s. vzhľadom na jeho cenovú politiku, bola možná iba prostredníctvom PHM nakúpených mimo Slovnaft, a.s. čo nepredstavovalo veľký objem  na trhu. Vzhľadom na netransparentnú cenovú politiku Slovnaftu, a.s., ostatní predajcovia PHM nemali informácie a dostatočný prehľad o cenách a zľavách, navyše, keď tento nemali ani sami odberatelia Slovnaftu, a.s.. Bolo preto veľmi problematické v takejto neprehľadnej situácii vyvíjať akékoľvek snahy o arbitráž, keď nebolo ani zrejmé, s kým by bolo najvhodnejšie arbitrovať. Arbitráž bola výrazne sťažená aj spôsobom uzatvárania zmlúv Slovnaftom, a.s. s odberateľmi, na základe ktorých sa kontrahovalo na obdobie [identifikácia obdobia] s tým, že v prípade neodobratia dojednaného množstva hrozili odberateľom vysoké sankcie. Ako správne zohľadnil aj úrad, značnú úlohu tu zohrávali aj náklady (doprava, skladovacie priestory) spojené s arbitrážou. Rada úradu rovnako ako úrad, dospela k záveru, že priestor na arbitráž najmä s ohľadom na cenovú politiku  spoločnosti Slovnaft, a.s. bol veľmi obmedzený. 
143.	Ako úrad uviedol v bode 242 prvostupňového rozhodnutia pri posudzovaní správania podnikateľa Slovnaft, a.s. pracoval s údajmi, ktoré mu predložil účastník konania o všetkých svojich odberateľoch nafty a benzínu za rok 2005 a 2006. Úrad vykonal určité technické zmeny, ktoré v rozhodnutí presne popísal v bodoch 243 až 246 prvostupňového rozhodnutia. Úrad vytvoril databázy údajov, s ktorými pracoval zvlášť pre každý rok pre naftu a zvlášť pre benzín.
144.	Úrad v bode 247 prvostupňového rozhodnutia vysvetlil, že pri porovnávaní poskytovaných zliav pri predaji nafty „očistil“ zľavy o dopravné náklady podľa cenníka  predloženého Slovnaftom, a.s. , ako aj o množstevnú zľavu a zľavu za splatnosť, ktorá by jednotlivému odberateľovi prislúchala podľa oficiálnych zliav deklarovaných Slovnaftom, a.s.. Aj po tomto však niektoré zľavy zostali nevysvetlene odlišné. Úrad zoradil do tabuliek najvýraznejšie nezrovnalosti v poskytnutých zľavách a bližšie tieto nezrovnalosti, ktoré mu vyšli mechanickým porovnávaním uviedol v bodoch 248-255 prvostupňového rozhodnutia. Na základe takéhoto mechanického porovnania vyplynulo, že Slovnaft, a.s. realizoval systém predaja nafty, ktorý bol diskriminačný. Slovnaft, a.s. mal o každom odberateľovi na základe osobných kontaktov dostatok informácii o jeho preferenciách, o jeho atraktivite a na základe takýchto informácii účtoval každému odberateľovi individuálnu zľavu.
145.	Rovnako postupoval úrad aj v prípade posudzovania správania pri predaji benzínu. Úrad spracoval najvýraznejšie nezrovnalosti v poskytnutých zľavách pri predaji benzínu do tabuliek a  bližšie tieto odlišnosti v poskytovaných zľavách popísal v bodoch 291-299 prvostupňového rozhodnutia. Na základe takéhoto mechanického porovnania úrad dospel k záveru, že Slovnaft, a.s. realizoval systém predaja benzínu, ktorý bol diskriminačný. Slovnaft, a.s. mal o každom odberateľovi na základe osobných kontaktov dostatok informácii o jeho preferenciách, o jeho atraktivite a na základe takýchto informácii účtoval každému odberateľovi individuálnu zľavu.
146.	Názov časti v prvostupňovom rozhodnutí „Preukázanie diskriminácie na trhu nafty – regresia“, resp. „Preukázanie diskriminácie na trhu benzínov – regresia„ nemožno vytrhávať z kontextu celkového rozhodnutia, ako to robí účastník konania. Na samotnom názve týchto častí sa účastník konania snaží deklarovať, že úrad na základe regresných analýz preukazoval diskrimináciu, čo nie je pravda. Úrad v  bodoch 257 a 300 prvostupňového rozhodnutia jednoznačne a zrozumiteľne uvádza, že závery o diskriminácii, ktoré boli prijaté na základe mechanického porovnania údajov ešte overoval, resp. spôsob preukazovania rozšíril aj o regresnú analýzu. Z toho je zrejmé, že regresná analýza nemohla byť kľúčovým, a už vôbec nie jediným dôkazom, ako to neustále uvádza vo svojich vyjadreniach účastník konania. Toto tvrdenie je zjavne nepravdivé. Úrad najskôr analyzoval zmluvy a údaje predložené Slovnaftom, a.s., vytvoril si databázy údajov a na základe mechanického porovnania konštatoval neodôvodnené rozdiely v udeľovaných zľavách, ktoré Slovnaft, a.s. počas celého, vrátane druhostupňového konania, nedokázal objektívne vysvetliť. Rada úradu preto zavádzajúce námietky, ktorými účastník konania pripisuje regresným analýzam kľúčovú dôkaznú hodnotu, jednoznačne odmieta. Pripomienkam Slovnaftu, a.s. k samotnej regresnej analýze sa venuje Rada úradu v poslednej VIII. časti tohto odôvodnenia.
147.	Rada úradu nepopiera, že praktika diskriminácie, ktorá má vykorisťovateľský charakter, nie je často sa vyskytujúcou praktikou v rámci praxe súťažných orgánov, vrátane úradu, a preto vyžaduje náležitú analýzu z pohľadu jeho dopadov. Rada úradu má za to, že úrad sa vecou dostatočne zaoberal, uvedomujúc si namietané skutočnosti a svoje závery o protisúťažnom správaní aj dostatočne odôvodnil preukázaním zníženia spotrebiteľského prospechu/blahobytu v dôsledku správania podnikateľa Slovnaft, a.s..
148.	Rada úradu sa stotožňuje s tvrdením úradu v bode 224 prvostupňového rozhodnutia, kde tento uvádza, že ak spoločnosť v dominantnom postavení uplatňuje praktiku diskriminácie  stanovuje ceny každému z odberateľov individuálne na mieru, podľa jeho preferencií alebo možností odísť ku konkurencii a dôsledkom takejto praktiky je, že odberatelia majú rozdielne ceny zodpovedajúce maximu toho, čo sú ochotní zaplatiť, pričom rozdiely v cenách medzi odberateľmi nie je možné objektívne odôvodniť. Odberatelia, ktorí majú napr. menej možností odísť ku konkurencii majú neodôvodnene vyššie ceny, v dôsledku čoho dochádza k zníženiu spotrebiteľského prospechu a jeho presunu do zisku dominanta. Úrad tento spôsob diskriminácie aj bližšie teoreticky vysvetlil v poznámke pod čiarou č. 64. 
149.	Z rozhodnutia prvostupňového orgánu nijako nevyplýva, že tento posudzoval diskrimináciu tak, že ako diskriminačné správanie hodnotil neposkytnutie zliav uniformne, všetkým odberateľom bez rozdielu. Účastník konania takýto záver vyvodzuje z bodu 326 a 381 prvostupňového rozhodnutia.   Úrad však v   bode 225 rozhodnutia uvádza cit.„ ..uvedené neznamená, že dominant musí každému odberateľovi účtovať rovnaké ceny a že nemôže diferencovať ceny na základe určitých nákladových charakteristík (napr. množstevné zľavy). Objektívne odôvodnené zľavy umožňujú reagovať na konkurenciu, zvyšujú predané množstvo a v konečnom dôsledku sú pre konkurenciu a spotrebiteľa pozitívne.“ Úrad naviac ešte v poznámke pod čiarou č.  65 dokresľuje pozitívny efekt objektívnych rozdielnych zliav. V súvislosti s poskytovaním zliav a prirážok k základnej cenníkovej cene úrad dožiadal Slovnaft, a.s. o vysvetlenie rozdielneho prístupu pri ich poskytovaní jednotlivým svojím odberateľom. Slovnaft ,a.s. však nepredložil žiadne relevantné vyjadrenie podporené dôkazmi, ktoré by jeho rozdielny prístup objektívne zdôvodnilo. 
150.	V tejto súvislosti aj úrad v bode 226 prvostupňového rozhodnutia uvádza, že sa vo svojom rozhodnutí nevyjadruje  k celkovým zľavám Slovnaftu, a.s., ale iba k časti zliav (prirážok), ktoré sa nedajú objektívne odôvodniť, kedy rozdiely v zľavách nevychádzajú z objektívne vysvetliteľných faktorov.
151.	Slovnaft, a.s. v námietke uvádza, že niektorí odberatelia v dôsledku vlastnej pasivity, nedostatku skúseností, alebo neatraktivity z pohľadu realizovaného odberu PHM (napr. malé jednorazové odbery), prípadne v dôsledku rizika neuhradenia pohľadávky a pod. nemuseli  byť tak atraktívni pre neho ako dodávateľa. Rada úradu nespochybňuje, že Slovnaft, a.s. takýchto odberateľov má, a  pristupuje k nim rozdielne. Slovnaft, a.s. však bližšie nešpecifikuje, ktorí sú to odberatelia, ktorí nie sú dostatočne aktívni, resp. sú neatraktívni. Je zrejmé, že Slovnaft, a.s. určité kritéria, podľa ktorých si dokázal svojich odberateľov triediť na atraktívnych a neatraktívnych, mal. Predpoklad získania pomerne dobrého obrazu o jednotlivom zákazníkovi mu dával aj spôsob, akým ceny pre svojich odberateľov stanovoval. Slovnaft, a.s. dojednával ceny individuálne počas osobnej návštevy predajcu v sídle odberateľa, kde si, ako vyplynulo z vykonaného dokazovania, zisťoval niekedy aj komerčne citlivé informácie o odberateľoch a ich potrebách, vrátane obchodných skúseností odberateľov s inými dodávateľmi. Následne bolo pre Slovnaft, a.s. možné, ako uvádza úrad v bode 235 prvostupňového rozhodnutia, každému z odberateľov stanoviť  rozdielnu, individuálnu cenu, šitú mu presne na mieru a v maximálnej možnej  výške, ako bol konkrétny odberateľ ochotný zaplatiť, pričom táto cena sa neodvíjala od nákladov spojených s dodávkou PHM týmto odberateľom.
152.	Z odpovedí oslovených odberateľov Slovnaftu, a.s. vyplynulo, že ceny boli v podstate jednostranne určované Slovnaftom, a.s., a nie dohodované. Čo je v tejto súvislosti podľa Rady úradu podstatné, je tá skutočnosť, že odberatelia  nemali informácie o tom, aké faktory celkovo ovplyvňovali výšku im určenej ceny. Za takej situácie bolo potom pre odberateľa obtiažne, resp. nemožné,  svojím správaním, napríklad byť viac aktívny ako to uvádza Slovnaft, a.s., resp. ovplyvniť výšku ceny. Odberatelia sa vedeli vyjadriť iba k tým faktorom ovplyvňujúcim im určenú cenu, ktoré boli uvedené priamo v zmluve. Išlo konkrétne o odobraté množstvo, splatnosť faktúry a dopravné náklady. Dôležitou je tiež skutočnosť, že ak aj odberatelia žiadali o vysvetlenie, ako bola ich cena určená, Slovnaft, a.s. im takúto informáciu neposkytol. Rada úradu súhlasí so záverom úradu, že podmienky stanovovania cien boli netransparentné a odberatelia Slovnaftu, a.s. podľa ich vyjadrení nepoznali mechanizmus tvorby ceny. Slovnaft, a.s v tejto súvislosti nepredložil žiadne dôkazy, ktoré by zistené skutočnosti spochybnili.
153.	To, že Komisia neposudzovala doposiaľ praktiku diskriminácie bez vylučovacích efektov, rozhodne neznamená, že neexistuje a že takéto správanie nemôže byť protiprávne. Je si potrebné uvedomiť, že vzhľadom na kompetenčný záber Komisie, táto je spôsobilá z hľadiska svojich zdrojov zaoberať sa skutočne len tými najzávažnejšími prípadmi, medzi ktoré patria nepochybne, pokiaľ ide o zneužívanie dominantného postavenia, predovšetkým praktiky s vylučovacím efektom. Zneužívanie dominantného postavenia sa však môže prejaviť aj vo forme vykorisťovateľskej praktiky, ktorá je práve veľmi často spätá s cenovou politikou podnikateľov. V takýchto prípadoch je potrebné preukázať jej škodlivý dopad prostredníctvom zníženia spotrebiteľského prospechu, čo bolo v tomto prípade naplnené, keďže úrad zníženie spotrebiteľského prospechu preukázal.
154.	Účastník konania poukazuje na nízky podiel dodávok nafty vo vzťahu k poľnohospodárom, a teda ich možnosť zabezpečiť si kedykoľvek dodávky alternatívnym spôsobom, o čom okrem jeho nízkeho podielu podľa neho svedčí aj fakt, že až do roku 2005 tejto skupine odberateľov nedodával. Úrad však tieto skutočnosti neanalyzoval, a preto záver, že ide o odberateľov, ktorí mali menej možností prejsť ku konkurencii, považuje účastník konania len za nepreukázanú domnienku úradu. Namieta, že úrad  ani neskúmal, či táto skupina odberateľov bola odkázaná na dodávky od účastníka konania, pričom je zrejmé, že mohli kedykoľvek prejsť ku konkurencii. V prípade skupiny, ktorá bola podľa úradu diskriminovaná, podľa účastníka konania, úrad ani neskúmal, či daní konkrétni odberatelia nemali najlepšie ceny, aké mohli na trhu získať. Snahou účastníka konania je preukázať, že nebol vo vzťahu k tejto skupine odberateľov v takej pozícii, ktorá by mu umožňovala uplatňovať praktiku diskriminácie. 
155.	Podnikateľ Slovnaft, a.s. sa vo svojich vyjadreniach opakovane opiera o nepodložený predpoklad, že úrad preukazoval diskrimináciu podľa skupín odberateľov a ďalej sa snaží preukázať, že skupinu odberateľov poľnohospodári, nemohol diskriminovať. Rada úradu v prvom rade odkazuje na vyjadrenie prvostupňového orgánu najmä v bode 322 prvostupňového rozhodnutia, kde úrad reaguje aj na námietku ohľadne [číselný údaj]%ného podielu dodávok poľnohospodárom, pričom úrad tu opätovne zdôrazňuje, že neriešil praktiku diskriminácie uplatňovanú podnikateľom Slovnaft, a.s voči akýmkoľvek skupinám odberateľov navzájom. Úrad skúmal praktiku diskriminácie na zadefinovanom relevantnom trhu veľkoobchodných dodávok nafty, ktorá bola uplatňovaná na celom trhu voči všetkým jeho odberateľom navzájom. V tejto súvislosti Rada úradu rovnako konštatuje, že posúdenie konania podnikateľa Slovnaft, a.s. pri veľkoobchodných dodávkach motorovej nafty sa netýkalo len dodávok do segmentu poľnohospodárstva. 
156.	V rámci príslušných bodov prvostupňového rozhodnutia, v ktorých sa úrad zaoberá samotnou praktikou diskriminácie na trhu predaja nafty na úrovni veľkoobchodu (body 247 až 256 a 265) úrad dospel k záveru o diskriminácii medzi jednotlivými odberateľmi, a nie o diskriminácii voči segmentu odberateľov poľnohospodári, voči ostatným skupinám odberateľov.  Ako je však čitateľné z tabuliek č. 20 a 21 v prvostupňovom rozhodnutí, skutočnosť, že najviac znevýhodnení boli odberatelia, ktorí sú zaradení podnikateľom Slovnaft, a.s. do kategórie poľnohospodárstvo, nie je akýmsi nepodloženým záverom úradu, ale vyplynula z objektívne vykonaného porovnania rozdielov medzi reálne uplatnenou cenou a cenou, na ktorú mali mať konkrétni odberatelia pri zohľadnení kritérií množstvo, lehota splatnosti a dopravné náklady nárok.  Ide teda o výsledok, ktorý vyplynul z porovnania cien uplatňovaných voči každému jednotlivému odberateľovi, bez ohľadu na segment do ktorého je zaradený. 
157.	Rada úradu sa však na základe opakovane vznesených námietok Slovnaftu, a.s.  týmito zaoberala a po preskúmaní rozhodnutia a podkladového spisového materiálu dopĺňa odôvodnenie prvostupňového rozhodnutia aj o vyjadrenie k podnikateľom uvádzanému nízkemu podielu vo vzťahu k poľnohospodárom a k možnosti alternatívnych dodávok tomuto segmentu odberateľov. Z podkladového spisového materiálu vyplýva, že v rámci pôvodného druhostupňového konania v roku 2008 Rada úradu preverovala námietku Slovnaftu, a.s. takéhoto charakteru. Boli oslovení vybraní podnikatelia, ktorých Slovnaft, a.s uvádzal ako svojich konkurentov pri dodávkach nafty  poľnohospodárom. Z preverovania, ktoré bolo v tom čase v súvislosti s veľkoobchodnými dodávkami poľnohospodárom vykonané a ktoré Rada úradu považuje za dostatočné, bolo zistené nasledovné.
158.	Účastník konania pri výpočte svojich konkurentov nerozlíšil veľkoobchod a maloobchod. Viacerí ním uvádzaní podnikatelia nedodávali v skúmanom období motorovú naftu poľnohospodárom na úrovni veľkoobchodu, predávali ju len v maloobchode, prostredníctvom čerpacích staníc. Slovnaft, a.s. k tomuto v pôvodnom konaní vo vyjadrení k výzve (číslo listu v spise 2865/2007) uviedol, že takéto rozlíšenie nie je relevantné, keďže koncoví užívatelia pokrývajú svoj dopyt jednak cez priame dodávky, ale jednak nákupom v maloobchode, cez čerpacie stanice. Osobitne pre spoločnosť JURKI HAYTON, s.r.o. uviedol, že prevádzkuje niektoré čerpacie stanice na území poľnohospodárskych družstiev, pre ktoré je z toho dôvodu výhodnejšie odoberať naftu takýmto spôsobom ako veľkoobchodne. Z tohto dôvodu Slovnaft, a.s. považuje aj takýchto maloobchodných predajcov za svojich konkurentov pri dodávkach nafty konečným užívateľom. 
159.	Argumenty účastníka konania vychádzajú z nesprávneho chápania tovarového relevantného trhu. Je možné, že časť poľnohospodárov preferuje nákup nafty maloobchodne, cez čerpacie stanice, a ďalšia časť zasa nákupom od veľkoobchodníkov. To ale neznamená, že veľkoobchodníci a maloobchodníci s naftou patria na jeden relevantný trh tak, ako je tento definovaný z pohľadu súťažného práva.  Rovnako v iných segmentoch hospodárstva môže byť bežné, že časť konečných užívateľov uspokojí svoj dopyt po určitom tovare nákupom na maloobchode, pričom iná časť preferuje priamy nákup od veľkoobchodníkov. Z pohľadu definovania tovarového relevantného trhu a teda určenia konkurencie na trhu, sa však rozlišujú veľkoobchodné a maloobchodné trhy, keďže charakteristiky týchto trhov sú rozdielne. 
160.	Ďalšie spoločnosti, ktoré Slovnaft, a.s. uviedol ako svojich konkurentov nepôsobia na trhu veľkoobchodných dodávok nafty a zdroj, z ktorého prevažne naftu nakupujú, je práve Slovnaft, a.s.. 
161.	Napríklad v roku 2005 viaceré z oslovených subjektov odoberali motorovú naftu priamo od Slovnaftu, a.s., a to buď celý objem, resp. celý objem tzv. označovanej motorovej nafty (červenej nafty), ktorá sa predávala najmä poľnohospodárom. Ďalší podnikatelia odoberali motorovú naftu prevažne od podnikateľov ako napr. OMV, Hirk, Spectrum, resp. dodávky sa uskutočňovali aj medzi oslovenými subjektmi navzájom, ktorí taktiež celú alebo časť svojej produkcie nakupujú od podnikateľa Slovnaft, a.s. To znamená, že podnikatelia, ktorých Slovnaft, a.s. uvádza ako konkurentov dodávok nafty pre poľnohospodárov, boli pri takomto predaji motorovej nafty do veľkej miery závislí od podmienok, ktoré nastavil Slovnaft, a.s. ako zdroj, od ktorého väčšina ich motorovej nafty pochádza. 
162.	Slovnaft, a.s ešte v pôvodnom konaní, vo vyjadrení k výzve pred vydaním druhostupňového rozhodnutia namietal, že Rada úradu toto svoje tvrdenie o „závislosti“ nepodporila  žiadnymi dôkazmi. Podľa názoru Rady úradu, ktorá vychádza zo zistených skutočností, ktoré sú súčasťou spisového materiálu, uvedené vyplýva zo štruktúry trhu a z vyššie uvedeného systému dodávok, kde podmienky dodávky motorovej nafty sú kontrolované práve podnikateľom Slovnaft, a.s. ako prvotným zdrojom, ktorý napr. v roku 2005 mal podiel na trhu dodávok nafty vo výške [číselný údaj]%. 
163.	Účastníkom konania uvádzaný podiel v segmente poľnohospodárov teda v skutočnosti zohľadňuje len pozíciu Slovnaftu, a.s. ku všetkým objemom dodávok nafty pre poľnohospodárov na slovenskom trhu, a to bez ohľadu na to, či odoberajú veľkoobchodne alebo maloobchodne a bez ohľadu na skutočnosť, že viaceré ním uvádzané spoločnosti, ktoré naftu dodávajú poľnohospodárom, ju nakupujú práve od Slovnaftu, a.s.. Rada úradu preto konštatuje, že tento podiel nie je pre určenie možnosti alternatívnych dodávok a možnosti Slovnaftu, a.s. diskriminovať v tomto segmente, využiteľný.
164.	Rada úradu teda zdôrazňuje, že úrad posudzoval prečo odberatelia Slovnaftu, a.s. mali odlišné ceny, a nie prečo odlišné ceny získavali odberatelia patriaci do určitého segmentu hospodárstva. Výsledky dokazovania však  ukázali, že väčšina odberateľov, ktorí mali vyššie ceny patrili najmä do sektoru poľnohospodárstva. Z vyjadrenia predajcov PHM ako aj samotného Slovnaftu, a.s pritom vyplynulo, že práve títo odberatelia patriaci do segmentu poľnohospodárstvo, boli považovaní za tých menej atraktívnych vzhľadom na odoberané množstvá a iné obchodné podmienky. Uvedené tak potvrdilo že, Slovnaft, a.s. poskytoval horšie cenové podmienky práve tým odberateľom, ktorí boli ako zákazníci pre predajcov PHM menej atraktívni a teda nepredpokladal veľký konkurenčný boj o nich.

Nepreukázanie negatívnych dopadov na trh a hospodársku súťaž

165.	Závery úradu o tom, že konanie spoločnosti predstavuje zneužitie dominantného postavenia nie sú relevantné, nakoľko samotná, hoci aj nad akúkoľvek pochybnosť preukázaná cenová diskriminácia nie je automaticky protisúťažné konanie, pokiaľ sa nepreukáže negatívny dopad na hospodársku súťaž. Úrad má povinnosť posudzovať konanie podnikateľov, ktoré by mohlo predstavovať zneužitie dominantného postavenia nie formalistickým spôsobom (form-based approach), ale spôsobom založeným na skúmaní účinkov a dopadov posudzovaného konania na úroveň súťaže (effect-based approach).
166.	Napriek tomu, že úrad demonštruje svoje závery vo svetle posudzovania konania na základe rôznych spoločnosti nezrozumiteľných ekonomických analýz, v žiadnej časti rozhodnutia sa nezaoberá posúdením skutočného dopadu predmetného konania spoločnosti na súťaž. Konanie spoločnosti hodnotí čisto formalisticky tak, že pokiaľ bolo preukázané poskytovanie rôznych zliav, ktoré nie sú objektívne odôvodnené výlučne úsporou v nákladoch, takáto cenotvorba je diskriminačná a súčasne protisúťažná. Keďže v dôsledku uvedeného štatisticky mohli existovať odberatelia spoločnosti, ktorým bola poskytnutá nižšia zľava ako iným odberateľom, títo odberatelia boli diskriminovaní a takéto štatisticky pravdepodobné konanie úrad kvalifikuje ako protiprávnu diskrimináciu s vykorisťovateľským efektom. Súčasne však úrad konštatuje, že nedošlo k uplatňovaniu neprimeraných cien, stláčaniu marže ani diskriminácii vylučovacím spôsobom.
167.	Vykorisťovanie má teda úrad za preukázané konštatovaním, že (štatisticky pravdepodobne) došlo k objektívne neodôvodnenému účtovaniu horších zliav niektorým odberateľom, čím spoločnosť získala majetkový prospech, ktorého výšku úrad opäť iba štatistickou metódou odhadol (napr. bod 309 rozhodnutia).
168.	Základnou zásadou effect-based prístupu je však preukázanie a overenie rizika a negatívneho dopadu na súťaž a zdôvodnenie, či existuje trvalé a ekonomicky podložené významné riziko pre úroveň súťaže. Ak by aj boli formálne naplnené znaky konania predstavujúceho zneužitie dominantného postavenia formou diskriminácie, je potrebné nad akúkoľvek pochybnosť preukázať aj skutočnosť, či takéto konanie môže mať vo vzťahu ku koncovým spotrebiteľom negatívny efekt a môže spôsobovať zníženie celkového blahobytu, a teda mať negatívny dopad na úroveň súťaže. Zároveň je však nevyhnutné overiť, či dôsledky posudzovaného konania nemôžu mať naopak pozitívny efekt na úroveň súťaže.
169.	Pri posudzovaní cenovej diskriminácie nielenže nie je možné vyvodiť porušenie súťaže per se, ale účinky konkrétneho konania je potrebné vyvodiť s ohľadom na možné pozitívne dopady na úroveň súťaže. Dôvodom je fakt, že podľa ekonómov je diskriminácia praktikou s nejednoznačnými účinkami na celkový a spotrebiteľský blahobyt; môže buď znižovať alebo zvyšovať spotrebiteľský blahobyt.
170.	V kontexte usmernenia Komisie (na ktoré sa úrad odvoláva) nie je zrejmé ako sa koncept negatívneho dopadu vylučovacej  praktiky môže aplikovať na praktiky vykorisťovateľskej povahy a na základe čoho by mohlo byť bez ďalšieho vyvodené, že bez ohľadu na existenciu vylučovacieho efektu automaticky dochádza k zníženiu spotrebiteľského blahobytu. To, ako sa prejavuje, kedy a čím môže dochádzať k zníženiu spotrebiteľského blahobytu pri čisto vykorisťovateľskom efekte cenovej diskriminácie nie je z citovaného usmernenia nijako možné odvodiť, keďže toto sa vykorisťovateľskými praktikami a hodnoteniu ich potenciálneho dopadu na súťaž, či štandardov ich preukazovania vôbec nezaoberá.
171.	V tejto súvislosti úrad ignoruje aj námietky, že príliš striktná interpretácia pravidla nediskriminácie môže „poskytovať pohodlné zastrešenie pre dominantné spoločnosti, ktoré tak môžu účtovať monopolné ceny „paušálne“ a môžu redukovať stimuly konkurencie prostredníctvom konkurentov dominantnej spoločnosti. Bolo už objasnené, že zákaz cenovej diskriminácie by poškodil aj cenovú konkurenciu, pretože ak dominantný dodávateľ nemôže diskriminovať, kupujúcim by sa zabránilo, aby ťažili z cenových jednaní, pričom dodávateľ bude mať lepší stimul na to, aby odolával znižovaniam cien.
172.	Lekcia z ekonomiky ukazuje, že diskriminácia by sa nemala považovať za nezákonnú iba preto, že niektorí spotrebitelia  sa považujú za „vykorisťovaných“, ak platia vyššie ceny ako ostatní, keďže to môže mať negatívny dopad na blahobyt. Napríklad, ak cenová diskriminácia zvyšuje odbyt prostredníctvom predaja spotrebiteľom, ktorí by boli pri jednotnej cenotvorbe ponechaní mimo trhu, a orgán nemôže preukázať (pravdepodobný) pokles blahobytu, potom by sa to malo považovať za „zákonnú“ alebo „bežnú“ konkurenciu. To isté by platilo aj pre diskrimináciu, ktorá má zabezpečiť pokrytie fixných a bežných nákladov podniku zo zvýšenia odbytu. Pokiaľ ide o prípadne nevyhnutnú výmenu medzi skupinami spotrebiteľov, ak diskriminácia vedie k „vykorisťovaniu“ niektorých spotrebiteľov, a títo spotrebitelia si zaslúžia väčšiu ochranu ako tí, ktorí z diskriminácie ťažia, takáto ochrana by im mala byť poskytnutá inými prostriedkami, ako je ex ante regulácia alebo spotrebiteľské  právo. Čo sa týka diskriminácie, vykorisťovanie samo o sebe teda neposkytuje dostatočné dôvody na to, aby sa konanie považovalo za nezákonné, ak štandard vychádza z posudzovania blahobytu, keďže úplný zákaz môže mať na úroveň blahobytu negatívny efekt. Záver úradu, že podstatou posudzovania praktiky bolo postihnúť nie nižšie ceny pre tých odberateľov, o ktorých má záujem aj konkurencia, ale neodôvodnené vyššie ceny pre tých odberateľov, o ktorých konkurencia záujem nemá, je už na prvý pohľad jednoznačne logický nezmysel. Spoločnosť nikdy nemôže na základe uvedeného poskytnúť lepšie vynegociované ceny niektorým odberateľom, aby si ich udržala, keďže automaticky na túto cenovú úroveň musí dorovnať podľa úradu aj všetky ceny pre ostatných odberateľov. Stav, že niekomu boli ponúkané lepšie ceny by bol aplikovaním logiky úradu úplne vylúčený.
173.	Podľa účastníka konania k žiadnemu úbytku spotrebiteľského blahobytu neprišlo, resp. úrad takýto úbytok nepreukázal. Úrad označuje ako úbytok na spotrebiteľskom blahobyte skutočnosť, že niektorí odberatelia spoločnosti nemali také zľavy, ako mali niektorí iní, pre konkurenciu atraktívnejší, odberatelia. Uvedené je však pritom iba dôkazom efektívne fungujúcej hospodárskej súťaže na trhu a nie dôkazom opaku.
174.	Z podstaty veci je zrejmé, že odberatelia spoločnosti napr. z radov poľnohospodárov nemôžu byť považovaní za spotrebiteľov, nakoľko odbery PHM od spoločnosti využívajú ako podnikatelia, a  to ako vstup pri svojej podnikateľskej činnosti vykonávanej za účelom dosiahnutia zisku a nie ako spotrebitelia  v zmysle práva ochrany spotrebiteľa. Úrad nepreukázal, žeby v dôsledku konania, ktoré dáva za vinu spoločnosti, nastal reálny negatívny dopad na konečných spotrebiteľov, napr. z dôvodu zvýšenia cien poľnohospodárskych produktov. Úradom označovaný spotrebiteľský úbytok je reálne iba súčtom nákladov, ktoré mali podľa úradu niektorí podnikatelia ušetriť. Úrad však neskúmal, či by následne poľnohospodári –podnikatelia aj reálne preniesli vyššie zľavy do svojich konečných produktov v podobe nižších cien pre spotrebiteľov, a či teda reálne k úbytku spotrebiteľského blahobytu vôbec mohlo konaním spoločnosti dôjsť.
175.	Koncepcia úbytku spotrebiteľského prospechu je prebratá z usmernenia Komisie týkajúceho sa výlučne praktík s vylučovacím efektom na súťaž, a preto ani z tohto dôvodu nie je aplikovateľná na predmetný prípad, keďže aj úrad opakovane konštatuje, že k vylučovaniu konkurentov spoločnosti z trhu neprišlo.
176.	Účastník konania namieta, že v konaní sa úrad zaoberal posudzovaním výšky zliav prislúchajúcim jednotlivým odberateľom, pričom dospel k záveru (bod 289 rozhodnutia), že spoločnosť poskytovala horšie zľavy, a teda v konečnom dôsledku vyššie ceny pre tých odberateľov, ktorí boli menej atraktívni pre jej konkurentov a mali vyššiu ochotu platiť. Úrad však zásadne pochybil keď sa v konaní vôbec nezaoberal tým, či a aký negatívny dopad na úroveň súťaže – nie jednotlivých podnikateľov/odberateľov – uvedené konanie malo mať.		
	Vyjadrenie Rady úradu 

177.	Účelom zákona je podľa § 1  ochrana hospodárskej súťaže na trhu výrobkov, výkonov, prác a služieb  pred jej obmedzovaním, ako aj vytváranie podmienok na jej ďalší rozvoj s cieľom podporiť hospodársky rozvoj v prospech spotrebiteľov. Prospech spotrebiteľa ako základný cieľ fungujúcej hospodárskej súťaže je teda zakotvený priamo v zákone. Základným kritériom pri posudzovaní správania podnikateľa z pohľadu súťažného práva je to aký ma správanie podnikateľa dopad na spotrebiteľský prospech, t.j. či sa v dôsledku správania spotrebiteľský prospech znižuje. Súťažná teória pozná tri stupne diskriminácie. Pri diskriminácii, kedy  dominantný podnikateľ dokáže účtovať každému zákazníkovi maximum toho, čo je jednotlivý  zákazník ochotný zaplatiť si dominantný podnikateľ berie celý spotrebiteľský prebytok. Táto forma diskriminácie je možná tam, kde má dominantný podnikateľ dobré informácie o jednotlivých zákazníkoch. Ide o situácie dojednávania cien na individuálnej báze, kedy sa na základe dostatočných vedomostí o zákazníkovi robí cena „na mieru“ pre daného zákazníka. V prípade takéhoto typu diskriminácie (viď bližší popis k  typom diskriminácie v poznámke č. 63 prvostupňového rozhodnutia) ekonomická súťažná teória uvádza, že ak súťažná autorita preukázala takúto formu diskriminácie dominantnou spoločnosťou je možné  prijať záver, že prima facie je pravdepodobné, že dochádza k poškodeniu spotrebiteľov. V takomto prípade je potom na danej dominantnej spoločnosti, aby preukázala pozitívne efekty jej správania, ktoré môžu byť dosiahnuté výlučne cez takúto cenovú diskrimináciu. Ak takéto pozitívne efekty nie sú preukázané, cenová diskriminácia sa zakáže.
178.	 Rada úradu súhlasí s tvrdením účastníka konania, že ak cenová diskriminácia umožňuje prístup k produktu alebo službe aj pre spotrebiteľov, ktorí by ho pri jednotnej cenotvorbe nemali a súťažný orgán nemôže preukázať (pravdepodobný) pokles spotrebiteľského blahobytu, potom by to malo byť  považované za „zákonnú“ alebo „bežnú“ konkurenciu. O takýto prípad však v tomto konaní nejde. Účastník konania cituje teoretickú bázu, ktorú  úrad v tomto konaní zohľadňoval a svoje závery preukázal. Dôkazné bremeno preukázania diskriminácie v tomto konaní leží na úrade. Úrad svoje závery dostatočne podložil, a preto ak sa chcel účastník konania liberovať bolo na ňom aby úradu predložil objektívne zdôvodnenie svojho správania. Všeobecné tvrdenia o nesprávnosti postupu úradu však takýto postup nemôžu napĺňať. Účastník konania nepredložil žiadne dôkazy o tom, že jeho správania prináša pozitívne efekty.
179.	Ako preukázal úrad, výsledkom diskriminačnej praktiky, ktorá bola v tomto konaní posudzovaná neboli nižšie ceny, resp. prístup k produktu (v tomto prípade k PHM)  pre takú kategóriu spotrebiteľov, ktorá by bez existencie diskriminácie k nej prístup vôbec nemohla mať, resp. by ho mala výrazne sťažený (ako napríklad keď dochádza k pozitívnej diskriminácii, napr. dopravcami, keď títo ponúkajú zľavy dôchodcom alebo študentom). Naopak dôsledkom správania sa Slovnaftu, a.s. v tomto prípade boli vyššie ceny pre tých, ktorí mali horšie postavenie medzi odberateľmi z pohľadu prístupu k PHM. Práve táto kategória odberateľov, ktorí boli  menej atraktívni aj pre ostatných  dodávateľov PHM mala v dôsledku správania sa Slovnaftu, a.s. zhoršené podmienky a práve v súvislosti s nimi Slovnaft, a.s. maximalizoval svoje zisky. Na základe uvedeného preto nemožno konštatovať, že úrad iba štatisticky vyhodnotil, že Slovnaft, a.s.  poskytoval  rozdielne zľavy  pre svojich odberateľov a toto samotné označil za odporujúce zákonu  bez toho, že by akokoľvek preukázal protisúťažné dopady, ktoré v prípade tejto praktiky predstavuje zníženie spotrebiteľského prospechu, resp. bez tohto žeby sa zaoberal pozitívami. Naopak úrad v tomto prípade dostatočne preukázal, že Slovnaft, a.s. využil svoju pozíciu silného ekonomického partnera práve v súvislosti s odberateľmi, ktorí boli menej atraktívni pre konkurenciu a z toho dôvodu viac závislí na spoločnosti Slovnaft, a.s. a že jeho správaním došlo k zhoršeniu spotrebiteľského blahobytu. To znamená, že menej atraktívni odberatelia nedostali to, na čo mali nárok podľa rabatovej schémy Slovnaftu, a.s. ale získavali PHM za ceny vyššie ako boli deklarované spoločnosťou Slovnaft, a.s.. Na druhej strane účastník konania v súvislosti so svojimi tvrdeniami  neuviedol žiadne pozitíva, ktoré malo jeho správanie prinášať.
180.	 Úrad  v bode 207 prvostupňového rozhodnutia uviedol, že predpokladom  aby určité správanie podnikateľa v dominantnom postavení predstavovalo zneužívanie dominantného postavenia, je negatívny dopad na súťaž. Ďalej úrad uvádza, že štandardom, na základe ktorého sa hodnotí, či určité správanie podnikateľa má dopad na súťaž alebo nie, je spotrebiteľský blahobyt. Úrad bližšie zdôvodnil, že posudzované správanie vedie k zníženiu spotrebiteľského blahobytu buď vo forme vyššej cenovej úrovne, zníženia kvality alebo zúženia ponuky pre spotrebiteľa. Rada úradu sa s týmto posúdením úradom stotožňuje. Konečným cieľom ochrany fungovania hospodárskej súťaže je zvýšenie prospechu pre spotrebiteľov. Naopak nefungujúca hospodárska súťaž spotrebiteľov poškodzuje. K poškodeniu spotrebiteľa, resp. k zníženiu spotrebiteľského prospechu môže dochádzať nepriamo protisúťažnou praktikou, ktorá má za následok vytlačenie iného podnikateľa z trhu, alebo priamo, a to protisúťažnými praktikami vykorisťovateľského charakteru. Vykorisťovateľské praktiky nemajú za následok priamo zmenu súťažnej štruktúry na trhu (vytlačenie iného podnikateľa z trhu), avšak aj v  dôsledku nedostatočného konkurenčného tlaku  znižujú spotrebiteľský prospech, ktorý si dominant neodôvodnene sťahuje pre seba v svoj prospech.

Zmätočné a rozporuplné vyhodnotenie korelácie veľkoobchodných cien        s kótovanými cenami.

181.	Úrad v reakcii na vyjadrenie k výzve iba preformulovával spoločnosťou namietané nezrovnalosti a nesprávne závery úradu bez toho, aby vecne preskúmal skutkový stav. Úrad tak na základe rovnakých skutkových zistení (výsledky testu stacionarity) prichádza k rôznym záverom, na ktorých zakladá svoje rozhodnutie. Najmarkantnejšie je táto skutočnosť viditeľná pri zmene, ako úrad vykladá výsledky testu stacionarity a s tým súvisiacu závislosť veľkoobchodných cien spoločnosti od kótovaných cien vo výzve a v samotnom rozhodnutí. Posun vo vyhodnotení výsledkov stacionarity a previazanosti veľkoobchodných cien spoločnosti s kótovanými cenami, úrad v rozhodnutí žiadnym spôsobom nezdôvodnil, čo oprávnene vyvoláva u spoločnosti pochybnosti o relevantnosti výsledku testu stacionarity vykonaného úradom.
182.	Nie je možné, aby správny orgán odôvodňoval svoje závery výsledkami analýz a grafmi, bez podrobného zdôvodnenia ich priebehu, premenných dosadených do jednotlivých vzorcov (napr. nie je zrejmé, aké konkrétne údaje boli dosadené za veľkoobchodné ceny a kótované ceny), zdôvodnenia výsledkov testu atď.  Preukázanie stacionarity, resp. nestacionarity  úradom by malo byť jednoznačné a detailné, že spoločnosť bez akýchkoľvek ďalších potrebných krokov môže z úradom predložených výsledkov a hodnôt dosadených premenných overiť správnosť výsledkov testov, na ktorých úrad zakladá svoje závery.
183.	Z výsledkov predmetných analýz nie je zrejmé, či a aký negatívny dopad na súťaž malo mať posudzované konanie spoločnosti. Úrad mal svoje predpoklady založené na štatistickom zisťovaní preukázať, následne exaktne na jednotlivých odberateľoch v reálnych trhových podmienkach a skúmať a nad akúkoľvek pochybnosť preukázať negatívny dopad posudzovaného konania spoločnosti na súťaž. S odstupom štyroch alebo piatich rokov by sa akékoľvek negatívne dopady na úroveň súťaže museli dať ľahko identifikovať.
184.	Test stacionarity a výklad jeho výsledkov je nezrozumiteľný a neodôvodnený. Podľa úradu sú dve ceny vzájomne prepojené, pokiaľ je relatívna cena (podiel dvoch cien) stacionárny časový rad, t.j. rad, ktorý v dlhodobom horizonte osciluje okolo konštantnej hodnoty dlhodobého priemeru. Úrad však už nešpecifikuje bližšie pojmy ako napr. dlhodobý horizont, dlhodobý priemer, prípustnú mieru oscilácie okolo konštantnej hodnoty, ktorá ešte potvrdzuje stacionaritu, prípadne už nie.
185.	Úrad nikde vo svojom rozhodnutí nekonštatuje, akou mierou musia veľkoobchodné ceny sledovať kótované ceny, aby sa dalo ešte hovoriť o previazanosti týchto cien. Opakovane ide o príklad skutočnosti, že úrad považuje za dôkaz v správnom konaní svoj vlastný názor, čo nie je prípustné.
186.	Zo schémy č. 5 v rozhodnutí, nie je zrejmý žiadny markantný rozdiel medzi stacionaritou a nestacionaritou (napr. medzi rokmi 2004 a 2005), pričom by viditeľný mal byť, keďže relatívna cena podľa úradu je v roku 2004 nestacionárna a v roku 2005 už stacionárna.
187.	Z tabuľky č. 6 v rozhodnutí vyplýva, že relatívna cena benzínu bola stacionárna v rokoch 2005-2006 a nafty v rokoch 2004-2006. Túto skutočnosť však úrad odmietol tvrdením, že relevantné časové obdobie je iba doba jedného roka. Nie je zrejmé ako úrad dospel k záveru, že práve obdobie jedného roka je to správne relevantné obdobie. Úrad pritom posudzuje konanie spoločnosti v rokoch 2005 až 2006. V bode 102 rozhodnutia nie je uvedené žiadne zdôvodnenie tejto dĺžky, ako uvádza Rada úradu vo svojej výzve. Opätovne dochádza k situácii, keď úrad namiesto označenia dôkazu na základe ktorého dospel k svojmu záveru, konštatuje iba, že uvedená skutočnosť je podľa jeho názoru primeraná a správna.
188.	Vo výzve skonštatoval úrad v bode 103 vo vzťahu k výsledkom testu stacionarity, že výsledky testu stacionarity pri nafte sú jednoznačnejšie ako pri benzíne. Vo vyjadrení k výzve  účastník konania namietal fakt, že úrad na jednej strane pripúšťa nejednoznačnosť výsledkov testu stacionarity v prípade benzínu, napriek tomu však  výsledky testu hodnotí ako jednoznačne preukázané na vyvodenie zodpovednostného vzťahu. V reakcii na túto námietku však podľa účastníka konania, úrad opätovne iba vypustil spornú vetu o nejednoznačnosti  preukázania nestacionarity pri benzíne zo svojho rozhodnutia bez toho, aby akýmkoľvek spôsobom doplnil svoje podklady a vecne prehodnotil svoje závery. Ide o ďalší príklad čisto formálneho a účelového prístupu, keď spoločnosť  upozorní úrad na nesprávnosť jeho záverov, a tento namiesto toho, aby sa námietkou vecne zaoberal a prehodnotil platnosť záverov skôr vyvodených, iba formálne zmení formuláciu odôvodnenia svojho rozhodnutia.
189.	Za celkom zmätočne a vzájomne si odporujúce považuje účastník konania výsledky dokazovania, ako konkrétne spoločnosť reaguje svojimi veľkoobchodnými cenami na zmenu kótovaných cien uvedených v bodoch 173 a nasl. rozhodnutia. Úrad v bode 100 rozhodnutia konštatuje, že „domnienky získané z pohľadu na grafické znázornenie je možné považovať za relevantný dôkaz.“ V bode 140 rozhodnutia úrad dodáva, že „vyvodzovanie záverov o cenách výlučne z grafického znázornenia môže byť mylné...“ Na druhej strane skutočnosť ako reagovala spoločnosť na zmenu kótovaných cien preukazuje úrad grafickými schémami č. 9 až 16, ktorých relevanciu podľa vyjadrení v bodoch 100 a 140 sám spochybnil. Navyše z predmetných schém 9 až 16 nie sú závery, ktoré úrad prijal vôbec jednoznačne preukázané a zrejmé.
190.	Závery úradu obsiahnuté v tabuľke č. 14 a v bode 189 rozhodnutia vôbec nepreukazujú skutočnosť, že spoločnosť sa pri stanovovaní cien benzínu správala nezávisle od kótovaných cien a konkurenčného tlaku, keď si mohla preniesť pokles kótovanej ceny do svojich cien v menšej miere ako nárast. Z tabuľky č. 14 a jej vyhodnotenia v bode 189 vyplýva, že v roku 2005 (t.j. v roku v ktorom úrad konštatuje v tabuľke č. 6 stacionaritu, teda závislosť veľkoobchodných a  kótovaných cien) prenášala spoločnosť pokles kótovaných cien do svojich veľkoobchodných cien benzínu v menšej miere ako nárast. V roku 2006 (t.j. v roku v ktorom úrad konštatuje zneužitie dominantného postavenia) podľa zistení úradu prenášala spoločnosť pokles kótovaných cien do svojich veľkoobchodných cien benzínu vo väčšej miere ako ich nárast, nebola teda nezávislá pri stanovovaní svojej veľkoobchodnej ceny a čelila tlaku konkurencie. Výsledky analýzy ako reaguje spoločnosť na zmenu kótovaných cien benzínu, teda nielenže nepotvrdzujú výsledky testu stacionarity, ale sú presne opačné, t.j. v roku 2005 konštatujú nezávislosť veľkoobchodných cien spoločnosti od kótovaných cien benzínu a v roku 2006 zasa závislosť od kótovaných cien. Nie je jasné ako môže úrad sankcionovať spoločnosť za protisúťažné správanie pri „predaji benzínu“ v roku 2006, keď vlastná analýza úradu konštatuje, že v roku 2006 spoločnosť výraznejšie reagovala na pokles kótovaných cien ako na ich nárast, čo použijúc logiku a odôvodnenie úradu vylučuje, že by sa pri stanovovaní svojich cien mohla správať nezávisle.
191.	V bode 203 rozhodnutia úrad v reakcii na námietku uvádza, že pri benzíne v roku 2006 bola reakcia Slovnaftu,a.s. : „ Stále väčšia pri náraste kótovaných cien ako pri ich poklese“. Ide o ďalšie zrejmé nesprávne tvrdenie úradu, keďže z jeho predchádzajúcich analýz v bode 189 a tabuľky č. 14 je zrejmé, že pri benzíne v roku 2006 reagovala spoločnosť presne naopak a zohľadňovala viac pokles kótovaných cien ako ich nárast. Sankcionovanie spoločnosti by nemalo byť založené na dohadoch, pravdepodobnostiach a nepriamych dôkazoch, ktoré si navyše odporujú, ale na jednoznačných dôkazoch. 
192.	Zdôvodnenie Rady úradu, že priemerné rozdiely medzi nárastom a poklesom nemali za cieľ preukázať previazanosť kótovaných cien a veľkoobchodných cien spoločnosti je zmätočné a odporuje záverom úradu. Bod 189 rozhodnutia : „ Uvedené zistenie (pozn. spoločnosť pri poklese kótovaných cien údajne reagovala pomalšie, neznižovala cenu v rovnakej miere ako ju zvyšovala pri náraste) nie je konzistentné s predpokladom silne konkurenčného trhu, ale skôr indikuje, že Slovnaft, a.s. sa pri stanovovaní svojich cien správal nezávisle od kótovaných cien a zároveň nebol pri stanovovaní cien v SR pod výrazným konkurenčným tlakom - mohol si dovoliť pri poklese kótovanej ceny tento pokles preniesť do svojej veľkoobchodnej ceny pri menšej miere ako nárast kótovanej ceny.“
193.	Analýza pri benzíne preukazuje presne opačný záver, aký vyvodil úrad v bode 189 svojho rozhodnutia a síce že spoločnosť bola pod konkurenčným tlakom, keď si nemohla dovoliť preniesť pri poklese kótovanej ceny benzínu tento pokles do svojej veľkoobchodnej ceny v menšej miere ako nárast kótovanej ceny.
194.	Rada úradu interpretuje relevanciu testu stacionarity podľa toho, či test „potvrdzuje“ jej závery o nezávislosti spoločnosti pri cenotvorbe od kótovaných cien alebo svedčí o presnom opaku, a síce že spoločnosť pri cenotvorbe nebola závislá od kótovaných cien. Rada úradu odvolávajúc sa na výsledky predtým ňou spochybňovaného testu stacionarity konštatuje, že nemôže akceptovať námietku spoločnosti, že náhlym nepremietaním výkyvov kótovaných cien chránila svojich odberateľov, nakoľko úrad v konaní preukázal, že Slovnaft, a.s. reagoval spravidla razantnejšie na zvýšenie kótovanej ceny  ako na jej zníženie, čo nepodporuje tvrdenie účastníka konania o ochrane jeho odberateľov. Z uvedeného je však zrejmé, že ide opätovne o nesprávny a odporujúci si záver Rady úradu, nakoľko pri benzíne uvedená skutočnosť bola presne opačná, t.j. spoločnosť reagovala razantnejšie na zníženie kótovanej ceny ako na jej zvýšenie. Pokiaľ by však spoločnosť nebola pod konkurenčným tlakom, nemala by dôvod na takéto správanie, ale snažila by si maximalizovať svoje zisky udržiavaním vyššej úrovne cien.
195.	Na základe vyjadrení Rady úradu vo výzve nie je vôbec zrozumiteľné a jasné, aký význam test stacionarity v správnom konaní mal mať. Namiesto toho, aby sa Rada úradu zaoberala tým, či odôvodnenie rozhodnutia založené na zmätočných  výsledkoch testu stacionarity podporuje závery, ku ktorým úrad v rozhodnutí dospel, Rada úradu túto nezrovnalosť účelovo bagatelizuje a zahmlieva.
196.	Nastavovanie cien je „živým“ obchodným procesom, a nie exaktnou teoretickou vedou. Do cenotvorby vstupuje množstvo faktorov, trhových interakcií a v neposlednom rade i rozhodnutí konkrétnych zodpovedných pracovníkov o tom, ako spoločnosť zareaguje na vývoj kótovaných cien. Uvedené pritom úplne zodpovedá tvorbe obchodných rozhodnutí konkrétnych zodpovedných pracovníkov o tom, ako spoločnosť zareaguje na vývoj kótovaných cien. Uvedené zodpovedá tvorbe obchodných rozhodnutí v reálnom podnikateľskom živote, ktorý nie je možné vyjadriť vzorcami. Je pravda, že spoločnosť poskytla úradu vyjadrenie v tom duchu, že v zásade reaguje svojimi veľkoobchodnými cenami na týždňový vývoj kótovaných cien. Toto vyjadrenie však nie je možné chápať v tom zmysle, že veľkoobchodné ceny budú exaktne minútu po minúte nasledovať priemerné päťdňové kótované ceny. Uvedené jednak z pohľadu reálneho biznisu ani nie je možné a z pohľadu odberateľa, nie je rozhodujúce. Odberateľ sleduje ceny, ktoré mu ponúka spoločnosť v porovnaní s konkurenciou z dlhodobejšieho hľadiska a nie z pohľadu, či veľkoobchodná cena spoločnosti presne kopírovala pohyb kótovanej ceny za posledných pár dní alebo nie. Práve naopak, spoločnosť nepremietaním náhlych výkyvov cien, ktoré nezodpovedali trendu odberateľa chránila pred negatívnymi dôsledkami prudkých cenových výkyvov. Odberateľ sa nerozhoduje o kúpe PHM na základe týždenného ani mesačného výkyvu ceny, ale v prípade že by cenové odchýlky od trendu boli dlhodobejšie, odberateľ by celkom logicky odišiel k inému dodávateľovi.
197.	 Argument úradu, že „Slovnaft negatívne cenové výkyvy (keď kótované ceny klesajú a Slovnaft neznižuje ceny) nekompenzoval dostatočne pozitívnymi cenovými výkyvmi (keď kótované ceny rastú a Slovnaft nezvyšuje ceny). Uvedené úrad potvrdil analýzou reakcie na zvýšenie, resp. zníženie kótovaných cien, kde sa ukázalo, že Slovnaft reaguje na zvýšenie kótovanej ceny razantnejšie ako na zníženie kótovanej ceny .“ Nie je zrejmé podľa názoru účastníka konania ako môže úrad uvedené so všetkou vážnosťou napísať, keď výsledky analýzy uvedené v bode 189 a tabuľke č. 14, celkom jednoznačne preukazujú opak.
198.	Skutočnosť, že veľkoobchodné ceny spoločnosti sa vyvíjali v závislosti na kótovaných cenách preukazujú aj štatistiky Komisie – DG Energy and Transport o vývoji maloobchodných cien PHM v okolitých krajinách. Účastník konania sa nestotožňuje s argumentom úradu, že tento argument je irelevantný, nakoľko úrad sleduje veľkoobchodné, a nie maloobchodné ceny. Veľkoobchodné ceny sú základným prvkom tvoriacim maloobchodné ceny. Uvedenú skutočnosť pripúšťa aj samotný úrad. Pokiaľ teda vývoj maloobchodných cien kopíroval medzinárodný trend, museli sa aj veľkoobchodné ceny pridržiavať tohto trendu  a spoločnosť si ich nemohla stanovovať nezávisle.
199.	Správnosť tvrdenia spoločnosti o kopírovaní medzinárodného cenového trendu pri jej cenotvorbe, dosvedčuje aj vyjadrenie SAPPO, inštitúcie výslovne špecializovanej na sledovanie a analýzu predmetnej problematiky, ktorej je členom nielen Slovnaft, a.s. ale aj jeho konkurenti - predajcovia, uvedené v jej výročnej správe za rok 2006, podľa ktorej : „Vývoj  cien motorových palív na Slovensku kopíroval trendy vývoja na globálnom trhu s ropou a ropnými produktmi.“   
200.	Nie je pravdivé konštatovanie Rady úradu, že „Slovnaft  v žiadnom zo svojich vyjadrení neuviedol, v čom konkrétne úrad pochybil. “V rozklade poukazuje spoločnosť na konkrétne vzájomne si odporujúce závery predmetnej analýzy stacionarity cien, jej nejednoznačnosť a nezrozumiteľnosť.

	Vyjadrenie Rady úradu

201.	Rada úradu nepovažuje za chybné, ak úrad upraví, resp. spresní svoje závery uvedené vo výzve následne v rozhodnutí. Je to bežný postup, keď úrad zohľadní námietky účastníka konania, resp. zváži, že použité  formulácie neboli presné, a účastník konania ich z toho dôvodu nemusel správne pochopiť. Nemožno však akceptovať zavádzajúce tvrdenia účastníka konania, že úrad na základe tých istých zistení a vykonaných testov v konaní prišiel k rôznym záverom vo výzve a následne v rozhodnutí. V tejto súvislosti účastník konania poukazuje na znenie výzvy v bode 94 cit. : „Takisto nemožno akceptovať tvrdenie Slovnaftu, že jeho ceny sú určované medzinárodnými burzovými cenami, ktoré Slovnaft používal nielen na odôvodnenie širších relevantných trhov (homogénne prostredie z hľadiska cenového) ako aj odôvodnenie toho, že nemá dominantné postavenie (nemôže sa správať cenovo nezávisle). Úrad zistil, že veľkoobchodné ceny Slovnaftu a kótované ceny nie sú úzko späté, nepohybujú sa v čase spoločne, a teda nemožno tvrdiť, že veľkoobchodné ceny Slovnaftu sú určované kótovanými cenami. Túto závislosť resp. nezávislosť cien Slovnaftu od kótovaných cien úrad preukázal testovaním stacionarity.“  Naproti tomu v rozhodnutí uviedol  úrad, že „Takisto nemožno akceptovať tvrdenie Slovnaftu, že jeho ceny sú určované vyslovene len medzinárodnými burzovými cenami, ktoré Slovnaft používal nielen na odôvodnenie širších relevantných trhov (homogénne prostredie z hľadiska cenového), ako aj odôvodnenie toho, že nemá dominantné postavenie (nemôže sa správať cenovo nezávisle). Úrad nepopiera, že Slovnaft pri tvorbe svojich cien zhruba nasleduje trend daný kótovanými cenami, toto je viditeľné aj zo schém 9 a 10, ktoré zobrazujú vývoj veľkoobchodných cien benzínu (nafty) Slovnaftu ako aj vývoj kótovaných cien. Avšak úrad preukázal, že ceny Slovnaftu a kótované ceny nie sú až tak úzko späté, ako to tvrdil Slovnaft.....“ Z pohľadu Rady úradu úrad nedospel k dvom odlišným, odporujúcim si tvrdeniam. V oboch prípadoch úrad konštatoval rovnaký záver, že Slovnaft,a.s. sa v konečnom dôsledku správal v značnom rozsahu nezávisle od kótovaných cien. Znenie vo výzve : „nemožno akceptovať tvrdenie Slovnaftu, že jeho ceny sú určované medzinárodnými burzovými cenami“ neodporuje zneniu „úrad nepopiera, že Slovnaft pri tvorbe svojich cien zhruba nasleduje trend daný kótovanými cenami. Resp., že jeho ceny nie sú určované vyslovene len medzinárodnými burzovými cenami.“ Obe znenia vyjadrujú záver, že kótované ceny ako také neobmedzujú ceny Slovanftu, a.s. v takom rozsahu, že sa od nich môže správať dostatočne nezávisle. Tento záver striktnejšie napísaný vo výzve nebol popretý v rozhodnutí, ktoré iba spresnilo pôvodné vyjadrenie, že ceny Slovnaftu, a.s. nie sú určované výhradne kótovanými cenami, čo nevylučuje prepojenie medzi týmito dvoma veličinami (cenou Slovnaftu,a.s. a kótovanou cenou). Prepojenie  však nebolo v takej miere, aby bolo možné konštatovať absolútnu závislosť medzi nimi a teda určovanie cien Slovnaftu, a.s. v závislosti na kótovaných  cenách  na burze bez možnosti ovplyvnenia cenovej politiky.
202.	Ďalej účastník konania poukazuje na bod 104 výzvy v znení : „Z uvedeného (pozn. z výsledkov testu stacionarity) je zrejmé, že nie je možné akceptovať tvrdenie Slovnaftu, že jeho veľkoobchodné ceny sú určované kótovanými cenami.“ Podľa názoru účastníka konania v bode 106 rozhodnutia úrad už mení svoj pohľad na výsledky testu stacionarity a pripúšťa, že veľkoobchodné ceny spoločnosti sú určované kótovanými cenami. Úrad uviedol : „ ..Z uvedeného je zrejmé, že nie je možné akceptovať tvrdenie Slovnaftu, že jeho veľkoobchodné ceny sú striktne určované kótovanými cenami (čo však nevylučuje, že Slovnaft kótované ceny vo svojich cenách nejakou mierou zohľadňoval). Analýza stacionarity však ukázala, že Slovnaft sa správa v dostatočnej miere nezávisle od kótovaných cien, nie je pod jej „konkurenčným tlakom“.“ K tejto námietke Rada úradu zastáva ten istý názor ako k predchádzajúcej námietke.
203.	Rada úradu neakceptuje tiež námietku, že úrad odôvodňoval svoje závery výsledkami analýz a grafmi, bez podrobného zdôvodnenia ich priebehu, premenných dosadených do jednotlivých vzorcov a zdôvodnenia výsledkov testu. Úrad svoj postup v prvostupňovom rozhodnutí zdôvodnil a popísal. Účastník konania namieta, že mu nie je zrejmé, aké konkrétne údaje boli dosadené za veľkoobchodné ceny a kótované ceny. Úrad opakovane uvádzal, že vychádzal z veľkoobchodných cenníkových cien a z kótovaných cien nafty a benzínu na Rotterdamskej burze (o aké obdobie ide vyplýva z grafov, prípadne z popisu v odôvodnení), ktoré mu poskytol Slovnaft, a.s.. Slovnaft, a.s. počas konania nepredložil žiadne svoje analýzy (k testu stacionarity), ktoré by vyvrátili alebo spochybnili závery úradu, ale iba opakovane všeobecne bez akýchkoľvek konkrétnych námietok napádal nezrozumiteľnosť vykonaných analýz. Slovnaft, a.s. v žiadnom zo svojich vyjadrení neuviedol, v čom konkrétne úrad pochybil. Rada úradu tiež poukazuje na to, že všetky čiastkové prepočty úradu sú súčasťou spisového materiálu, ku ktorému mal Slovnaft, a.s. počas celého konania prístup.
204.	Rade úradu nie je zrejmé, čo mal účastník konania na mysli námietkou, že úrad mal svoje predpoklady založené na štatistickom zisťovaní preukázať následne exaktne na jednotlivých odberateľoch v reálnych trhových podmienkach a skúmať a nad akúkoľvek pochybnosť preukázať negatívny dopad posudzovaného konania spoločnosti na súťaž. Úrad vykonaním testu stacionarity vykonal podporné dokazovanie, či veľkoobchodná cena Slovanftu, a.s. nasledovala kótované ceny na burze v určitom období. Účastník konania tu spája dve veci, a to posudzovanie postavenia na trhu a posudzovanie správania – protisúťažnej praktiky. Túto námietku považuje Rada úradu za nezrozumiteľnú, keďže úrad vychádzal z exaktných údajov o trhu a vykonaný test stacionarity  neslúžil na posúdenie negatívnych dopadov posudzovaného správania. 
205.	Úrad podľa názoru účastníka konania tiež nevysvetlil použité pojmy ako napr. dlhodobý horizont, dlhodobý priemer, prípustnú mieru oscilácie okolo konštantnej hodnoty, ktorá ešte potvrdzuje stacionaritu, prípadne už nie. Opätovne ide o nejasnú námietku, keďže účastník konania nekonkretizuje, čo presne v kontexte určitého textu nerozumie a ani nepredkladá žiadne svoje tvrdenia, ktoré by spochybňovali závery úradu. Účastník konania  iba namieta niektoré použité pojmy, ktoré majú zrejme podľa neho neurčitú výpovednú hodnotu. Použitie týchto pojmov však je potrebné vnímať v kontexte určitého textu a je tiež potrebné prihliadať na to, že v prípade použitej analýzy, ktorá slúžila iba ako podporný dôkaz, a teda nebola jediným dôkazom, je používanie uvedených pojmov úplne štandardné. 
206.	Účastník konania namieta, že zo schémy č. 5 týkajúcej sa vývoja relatívnych cien pre benzín v rokoch 2004-2006 v rozhodnutí, nie je zrejmý žiadny markantný rozdiel medzi stacionaritou a nestacionaritou (napr. medzi rokmi 2004 a 2005), pričom by viditeľný mal byť, keďže relatívna cena podľa úradu je v roku 2004 nestacionárna a v roku 2005 už stacionárna. Účastník konania tiež namieta, že úrad v súvislosti s popisom tejto schémy sám v bode 100 rozhodnutia uviedol, že je z nej možné pozorovať klesajúci trend do začiatku roku 2006, čo by mohlo podľa úradu naznačovať stacionaritu s trendom. Rada úradu poukazuje, že úrad sám uviedol, že domnienky získané z pohľadu na grafické znázornenie nie je možné považovať za dostatočný dôkaz, a preto pristúpil k exaktnejším testovaniam, výsledky ktorých uvádza v tabuľke č. 6. Účastník konania uvádza, že úrad bez ďalšieho vypustil z rozhodnutia ním namietané tvrdenie úradu vo výzve, že výsledky testu stacionarity pri nafte sú jednoznačnejšie ako pri benzíne. Veta v znení :„V prípade nafty je situácia jednoznačnejšia,“ naozaj nebola v rozhodnutí použitá. V prvom rade je však potrebné uviesť, že rozhodnutie nemusí úplne kopírovať text výzvy najmä pokiaľ ide o použité formulácie. Samozrejme vecná zmena by mala mať nejaké zdôvodnenie a podľa jej významu by mala byť daná účastníkovi konania znova na vyjadrenie. Avšak veta : „V prípade nafty je situácia jednoznačnejšia“, nemá žiadny konkrétny vecný obsah, pričom zvyšný  text, ktorý  prítomnosť stacionarity v súvislosti s naftou popisuje, je úplne totožný v bode 103 výzvy s bodom 105 rozhodnutia. Vecné závery úrad nijako v tejto súvislosti nemenil.  A rovnako vo výzve ako aj v rozhodnutí dospel k tomu, že v prípade benzínu sa stacionarita v dlhších obdobiach (2004-2005,2005-2006,2004-2006) a v roku 2005 potvrdila a v jednotlivých  rokoch 2004 a 2006 sa stacionarita nepotvrdila. V prípade nafty sa stacionarita potvrdila iba v jednom prípade pri najdlhšom časovom období (2004-2006). Je potrebné zdôrazniť, že úrad ani netvrdí, že použité ekonomické analýzy prinášajú 100% presné exaktne závery, čo pri ekonomických analýzach vo forme testovacích štatistík nie je ani objektívne  možné očakávať a predpokladať, keďže štatistika je vždy o pravdepodobnosti. V tomto duchu  aj úrad formuluje prijaté závery.  Použitý Dickey-Fullerov test je však štandardne používaným testom, výsledky ktorého sú v ekonomickej praxi rešpektované a bežne používané, pričom v tomto konaní slúžia iba ako jeden z podporných dôkazov. 
207.	Účastník konania namieta zmätočnosť vykonaných analýz cez použité pojmy a formulácie úradu, čo Rada úradu odmieta. Tým, že úrad sám uvádza, kde môžu byť výsledky istých testov nepresné, iba objektívne a korektne popisuje svoj postup. Účastník konania cituje iba časť bodu 140 rozhodnutia v znení : „vyvodzovanie záverov o cenách výlučne z grafického znázornenia môže byť mylné..“ Avšak už necituje nasledujúcu vetu, kde úrad uvádza, že : „Aj z uvedeného dôvodu úrad pri svojich hodnoteniach nevychádzal len z grafických znázornení cien, ale pristúpil k exaktnejším analýzam (napr. testovanie stacionarity).“ Rovnako je to aj v prípade citovaného bodu 100 rozhodnutia, kde účastník konania cituje iba časť vety a to „ Z dôvodu, že domnienky získané z pohľadu na grafické znázornenie nie je možné považovať za relevantný dôkaz“ avšak už necituje druhú časť vety v znení: „ úrad pristúpil k exaktným testovaniam vyššie uvedených skutočností a výsledky týchto testov uvádza v tabuľke 6.“ 
208.	Účastník konania namieta tiež zohľadňované obdobie jedného roka, keďže podľa jeho názoru úrad nezdôvodnil, že práve toto obdobie je to správne relevantné obdobie napriek tomu, že úrad posudzuje konanie spoločnosti v rokoch 2005 až 2006. Testovanie stacionarity sleduje odchýlky od dlhodobej rovnováhy. Predpokladá sa, že tie budú krátkodobé a náhodné. Úrad v bode 102 vysvetlil, prečo  testoval stacionaritu v časovom období jedného roka. Aj s ohľadom na to, že samotný  Slovnaft, a.s. určuje svoje ceny na týždňovej báze  obdobie jedného roka na testovanie stacionarity považuje aj Rada úradu za primerané. V prípadoch použitých analýz, vzhľadom na ich charakter, nie je možné sa odvolať na nejakú teoretickú bázu, na základe ktorej by bolo možné konštatovať, čo by malo byť primeraným obdobím a je potrebné to vyhodnotiť pre každý jednotlivý prípad. Úrad v bode 102 prvostupňového rozhodnutia uviedol, že v priebehu roka 2004 relatívna cena najskôr  klesala a v roku 2006 mala zase stúpajúci charakter. Takýto vývoj relatívnej ceny nie je konzistentný s predpokladom stacionarity, kedy výkyvy v cenách by mali byť krátkodobé a rýchlo sa vracať do svojho dlhodobého priemeru. Ako uvádza úrad prítomnosť určitých zlomov v časovom rade  však indikuje, že takýto časový rad nemusí byť vhodné testovať na stacionaritu počas celého obdobia, keďže test nemusí mať dostatočnú silu na rozlíšenie medzi stacionárnym časovým radom a časovým radom so štrukturálnymi zmenami, ktorý je po čiastkach stacionárny s trendom. Pri veľkoobchodnom predaji benzínu a nafty sú pritom aj zmluvy Slovnaftom,a.s. štandardne uzatvárané na obdobie [identifikácia obdobia]. Účastník konania pritom nijako konkrétne nespochybnil postup úradu, nenavrhol, resp. nepredložil, žiadne dôkazy podporujúce jeho tvrdenia.
209.	Podľa účastníka konania závery úradu obsiahnuté v tabuľke č. 14 a v bode 189 rozhodnutia vôbec nepreukazujú skutočnosť, že spoločnosť sa pri stanovovaní cien benzínu správala nezávisle od kótovaných cien a konkurenčného tlaku, keď si mohla preniesť pokles kótovanej ceny do svojich cien v menšej miere ako nárast. Konkrétne poukazuje na to, že v roku 2005 (t.j. v roku, v ktorom úrad konštatuje v tabuľke č. 6 stacionaritu, teda závislosť veľkoobchodných  a kótovaných cien) prenášala spoločnosť pokles kótovaných cien do svojich veľkoobchodných cien benzínu v menšej miere ako nárast. Účastník konania ďalej uvádza, že v roku 2006 (t.j. v roku, v ktorom úrad konštatuje zneužitie dominantného postavenia), podľa zistení úradu, prenášala spoločnosť pokles kótovaných cien do svojich veľkoobchodných cien benzínu vo väčšej miere ako ich nárast, nebola teda nezávislá pri stanovovaní svojej veľkoobchodnej ceny a čelila tlaku konkurencie. Podľa Rady úradu úrad  vykonaný test stacionarity dostatočne v  odôvodnení prvostupňového rozhodnutia  vysvetľuje. Stacionarita sa pri benzíne potvrdila v dlhších obdobiach a v roku 2005. Stacionarita pritom  znamená, že ceny sa pohybovali v čase rovnako a rozdiely medzi nimi sú len náhodného a krátkodobého charakteru (t.j. že sa dva dané časové rady pohybujú  spolu). Pri analýze stacionarity teda nie je podstatné, či Slovnaft,a.s. reagoval viac na pokles alebo na zvýšenie kótovaných cien ale to, ako vo všeobecnosti  kopíroval vývoj veľkoobchodných cien Slovnaftu,a.s. vývoj kótovaných cien na burze. Na rozdiel od roku 2005 sa nepotvrdila stacionarita pri benzíne v rokoch 2004 a 2006, t.j. pri dvoch z troch testovaných období nebola potvrdená, to znamená, že Slovnaft, a.s. nekopíroval ceny presne. Tabuľka číslo 14 rieši inú otázku, a to prepočet - rozdiel medzi zmenami veľkoobchodných cien Slovnaftu, a.s. a kótovaných cien, čo má len dokresliť celkový obraz o výkyvoch dvoch posudzovaných veličín a nevyvracajú sa tým závery o stacionarite či nestacionarite v jednotlivých rokoch tak ako to zistil úrad. Analýza rozdielov mala práve ukázať, že bez ohľadu na to, či Slovnaft, a.s. kopíroval kótované ceny striktne (stacionarita) alebo len  čiastočne, či vôbec (nestacionarita),  tak  či to bolo asymetrické sledovanie alebo nie. Analýza rozdielov teda len ukazuje, aké boli rozdiely medzi dvoma časovými radmi, ktoré spolu môžu ale nutne nemusia súvisieť. Tieto dva vykonané testy teda nie sú spolu prepojené. 
210.	Pokiaľ ide o námietku v súvislosti s bodom 203 prvostupňového rozhodnutia, kde úrad uviedol, že reakcia Slovnaftu, a.s. pri benzíne v roku 2006 bola „stále väčšia pri náraste kótovaných cien ako pri ich poklese“ túto Rada úradu akceptuje. Z kontextu celého rozhodnutia však vyplýva, že ide iba o formálne pochybenie úradu, keďže z jeho predchádzajúcich analýz  v bode 189 a tabuľky č. 14 je zrejmé, že pri benzíne v roku 2006 reagovala spoločnosť tak, že  zohľadňovala viac pokles kótovaných cien ako ich nárast. K námietke, že sankcionovanie spoločnosti by nemalo byť založené na dohadoch, pravdepodobnostiach a nepriamych dôkazoch, ktoré si navyše odporujú, ale na jednoznačných dôkazoch je potrebné opätovne zdôrazniť, že úrad účastníka konania nepokutoval za to, ako reagoval na kótované ceny. Vykonaný test stacionarity iba podporil závery,  keď rovnako ako ostatné dôkazy, potvrdil značnú mieru nezávislosti nastavovania cenovej politiky Slovnaftu, a.s. na kótovaných cenách na burze. Analýza rozdielov pri poklesoch a zvýšení cien tento test len doplňovala.  
211.	Rada úradu uznáva, že nastavenie cenovej politiky takej spoločnosti, ako je Slovnaft, a.s. je nepochybne ovplyvňované viacerými faktormi, vrátane rozhodnutí jej manažmentu. Samotná spoločnosť však poukazovala na to, ako uvádza aj v námietke, že  „v zásade reaguje svojimi veľkoobchodnými cenami na týždňový vývoj kótovaných cien“. Nie je možné samozrejme očakávať reakciu minútu po minúte ako to uvádza Slovnaft, a.s.. Úrad v bode 197 prvostupňového rozhodnutia uvádza, že v rámci cenových analýz neriešil presné kopírovanie cien každý deň, ale vychádzal z týždenných priemerných cien. Test stacionarity, ktorý úrad použil vychádza z toho, že sú prípustné krátkodobé odchýlky dvoch cien v trvaní pár týždňov. V prípade Slovnaftu, a.s. však išlo o výraznejšie odchýlky. Rada úradu nemôže akceptovať námietku o tom, že Slovnaft, a.s., tým že nepremietal náhle výkyvy kótovaných cien, chránil odberateľov. Úrad preukázal v konaní, že  Slovnaft, a.s. reagoval spravidla razantnejšie na zvýšenie kótovanej ceny ako na jej zníženie, čo nepodporuje tvrdenie účastníka konania o ochrane jeho odberateľov. Účastník konania uvádza, že odberateľ sa nerozhoduje o kúpe PHM na základe týždenného ani mesačného výkyvu ceny, ale v prípade, že by cenové odchýlky od trendu boli dlhodobejšie, odberateľ by celkom logicky odišiel k inému dodávateľovi. Takéto správanie odberateľov Slovnaftu, a.s. sa však nepreukázalo v rozsahu, ktorý by spochybnil záver o dominantnom postavení spoločnosti Slovnaft, a.s.. 
212.	Účastník konania zastáva názor, že pokiaľ vývoj maloobchodných cien kopíroval medzinárodný trend, čo potvrdzujú aj štatistiky Komisie – DG Energy and Transport o vývoji maloobchodných cien PHM v okolitých krajinách, museli sa aj veľkoobchodné ceny pridržiavať tohto trendu  a spoločnosť si ich nemohla stanovovať nezávisle. Rada úradu sa s týmto názorom nestotožňuje, pretože vzťahy medzi veľkoobchodnými a maloobchodnými cenami nie sú také priame a jednoznačné, ako uvádza Slovnaft, a.s., a preto nemožno priamo z vývoja maloobchodných cien odvodiť veľkoobchodné ceny. Rada úradu sa stotožňuje so záverom úradu v bode 138 prvostupňového rozhodnutia, že maloobchodný trh je samostatným relevantným trhom odlišným od trhu veľkoobchodného. Ako uvádza správne úrad, maloobchodné ceny v sebe obsahujú aj iné vplyvy ako veľkoobchodné. Úrad detailnejšie túto otázku popisuje v bodoch 138 až 140 prvostupňového rozhodnutia, čo Rada úradu považuje za dostačujúce.
213.	K vyjadreniu SAPPO, na ktoré poukazuje účastník konania, tento nepredložil žiadne konkrétne podklady, z ktorých SAPPO vychádzala, pričom navyše výročná správa hovorí o motorových palivách, ktoré okrem benzínu a motorovej nafty zahŕňajú aj autoplyn a letecký  petrolej. Analýzy vykonané v tomto konaní, pre ktoré boli použité údaje Slovnaftu, a.s. a kótované ceny na burze aktuálne v danom roku, toto vyjadrenie nepotvrdili. Rada úradu ani úrad pritom netvrdia, že Slovnaft, a.s. vôbec nijakým spôsobom neprihliadal na ceny na burze.

Doktrína meeting competition defence

214.	Účastník konania namieta záver úradu : „Ak má Slovnaft záujem ponúknuť lepšiu cenu podnikateľovi, o ktorého má záujem konkurencia, je v poriadku, ak tak urobí. Problém tu skôr je prečo iní podnikatelia, o ktorých konkurencia záujem nemá, nemôžu mať takúto nižšiu cenu - zrejme len z dôvodu, že sú viac závislí na Slovnafte a menej atraktívni pre konkurenciu.“ Tento záver je v rozpore s doktrínou meeting competition defence.
215.	V prípade, že by sa prijala téza úradu, že spoločnosť mala poskytnúť výhodnejšie ceny poskytované niektorým odberateľom, aj všetkým ostatným odberateľom, došlo by k popretiu celého princípu doktríny meeting competition defence, ktorá pripúšťa poskytnutie „výhodnejších cien“ len pre tých zákazníkov, u ktorých hrozí odchod k iným konkurentom, a to v rámci ochrany obchodných záujmov dominanta. Meeting competition defence by takýmto výkladom úplne stratila zmysel, nakoľko  spoločnosť by musela dotovať rovnakou nižšou cenou aj takých svojich odberateľov, ktorí žiadnu aktivitu smerom k alternatívnym možnostiam zabezpečenia dodávok  PHM z vlastnej vôle, resp. pasivity nevyvíjali a súčasne nie sú do takej miery atraktívni pre konkurenčných dodávateľov, aby ich aktívne vyhľadávali s konkurenčnými ponukami.
216.	Poskytovanie výhodnejšej ceny v rámci meeting competition defence nemalo protisúťažný ale skôr prosúťažný efekt. Poskytnutím „lepšej ceny“ iným obchodníkom s PHM  im súčasne bolo umožnené efektívne konkurovať spoločnosti pri predaji PHM iným jej odberateľom, a teda aj tým, ktorým spoločnosť, podľa úradu, vraj poskytovala vyššie (horšie) ceny. Uvedené konanie pritom nesporne malo efekt aj na podporu arbitráže, čo však úrad pri svojom hodnotení vôbec nevzal do úvahy.
217.	Požiadavka úradu na absolútne rovnaké poskytovanie zliav jednotlivým zákazníkom odporuje taktiež existencii istej obmedzenej miery negociačného rozpätia, ktoré je prípustné aj z pohľadu súťažného práva.
218.	Účastníkovi konania nie je zrejmé, na základe čoho dospel úrad k záveru, že obrana formou meeting competition defence sa aplikuje iba pri vylučovacích formách diskriminácie, pričom úrad posudzuje vykorisťovateľskú formu. Podľa účastníka konania je irelevantné o akú formu  ide a tento dôvod považuje za snahu úradu vyhnúť sa posúdeniu problematiky obrany spoločnosti prostredníctvom meeting competition defence.
219.	Rada úradu obviňuje spoločnosť z dezinterpretácie záverov úradu, keď podľa nej úrad nikde netvrdí, že zľavu, ktorú poskytne v rámci meeting competition defence, má spoločnosť poskytnúť aj všetkým ostatným podnikateľom. Úrad uvedené konštatuje výslovne v bode 326 rozhodnutia a nejde teda o žiadnu dezinterpretáciu.
220.	Účastník konania predložil tabuľku na strane 20 vyjadrenia k výzve zo dňa 11.5.2011, ktorá svedčí o reálnom odchode zákazníkov od spoločnosti a využívaní iných zdrojov dodávok PHM. 
221.	Ak chcela spoločnosť zabezpečiť, aby nedochádzalo k odlivu jej významných odberateľov, musela vyvíjať osobitné úsilie o ich udržanie aj s pomocou legitímneho využitia doktríny meeting competition defence. Je teda logické, že v portfóliu odberateľov spoločnosti nutne museli byť aj takí odberatelia, ktorým bola v porovnaní aj napr. s poľnohospodármi legitímne poskytnutá vyššia zľava.

         Vyjadrenie Rady úradu

222.	Prvostupňové rozhodnutie neukladá účastníkovi konania povinnosť, aby zľavu, ktorú poskytne odberateľovi, ktorý chce uprednostniť iný zdroj dodávky, v záujme udržania si takéhoto podnikateľa, poskytol aj všetkým ostatným svojím odberateľom. Naopak, úrad dostatočne jasne vysvetľuje, že takýto postup je zo strany účastníka konania úplne legitímny a odôvodnený. 
223.	Účastník konania  predložil vo vyjadrení k výzve na str. 20 tabuľku, ktorá preukazuje odchod niektorých jeho významných zákazníkov, a teda využívanie aj iných zdrojov dodávok PHM. Účastník konania argumentoval, že musel vyvíjať osobitné úsilie o udržanie významných odberateľov aj s pomocou legitímneho využitia doktríny meeting comeptition defence. Súčasne účastník konania predložil [číselný údaj] príkladov odchodu zákazníka, z toho tri prípady sa týkali obdobia mimo úradom skúmaného obdobia (uviedol [číselný údaj] za rok [obdobie] a [číselný údaj ] prípady za rok [obdobie]). Všetky ostatné prípady sa týkali roku 2006. Päť prípadov za rok 2006 podľa Rady úradu svedčí iba o tom, že nejakí zákazníci sa presunuli k iným dodávateľom. Na zadefinovaných relevantných trhoch pôsobia aj iní dodávatelia PHM, čiže Rada úradu ani nenamieta, že k istému preskupovaniu zákazníkov môže dochádzať. V tomto konaní však úrad žiadal účastníka konania o vysvetlenie horších zliav pre istú skupinu zákazníkov a účastník konania tieto nevysvetlil objektívnymi dôvodmi. 

VI. Neprimeraná a netransparentne uložená pokuta

224.	Úrad v nedostatočnej miere a nezrozumiteľným spôsobom zdôvodňuje podklady, z ktorých vychádzal pri uložení pokuty, ako i fakt, že výška pokuty, ktorú úrad ukladá je zjavne neprimeraná závažnosti posudzovaného konania, a to aj v prípade, ak by bolo nad všetky pochybnosti preukázané, že toto konanie mohlo poškodiť súťaž.
225.	Závažným nedostatkom rozhodnutia  v časti „Pokuta“ je tiež nesprávne určenie relevantného obratu, na základe ktorého uložil úrad pokutu spoločnosti. Úrad mal pri výpočte pokuty vychádzať z obratu spoločnosti za rok 2009, ako predchádzajúceho účtovného obdobia, a nie z obratu spoločnosti za rok 2006. Je celkom irelevantná osobitná  úprava v Metodickom pokyne úradu o postupe pri ukladaní pokút, nakoľko tento interný akt úradu nemôže odporovať zákonu. Metodický pokyn úradu k ukladaniu pokút nerozlišuje tri kategórie závažnosti (veľmi závažné, závažné a menej závažné), tak ako sa uvádza v bode 198 výzvy. Tento argument je iba účelovou snahou úradu korigovať nepresnosti uvedené v rozhodnutí. 
226.	Úrad sa mal detailne vyrovnať s otázkou uloženej pokuty v pôvodných rozhodnutiach a v novom rozhodnutí, a to napr. aké boli rozdiely medzi týmito posudzovanými konaniami a aký mali vplyv na výšku pokuty uloženej rozhodnutím. Je právom spoločnosti ako účastníka konania vedieť, ako postupoval úrad v rámci toho istého správneho konania pri posudzovaní tých istých otázok.
227.	Účastník konania poukazuje na nekonzistentnosť úradu v jeho rozhodovacej praxi, keď v iných rozhodnutiach vychádzal pri ukladaní pokuty z obratu za účtovné obdobie predchádzajúce roku vydania nového rozhodnutia, a nie z obratu za posledný rok, v ktorom protisúťažná praktika podľa úradu ešte trvala (napr. rozhodnutia úradu 2010/KH/R/2/009, 2008/DZ/2/1/091).
228.	Výška neoprávnene dosiahnutého majetkového prospechu spoločnosťou nie je správna, nakoľko použitie regresných analýz, ktorými úrad výšku majetkového prospechu odhaduje je nesprávne a nespoľahlivé. Výpočet nediskriminačnej zľavy, ktorú úrad používa ako referenčnú veličinu, od ktorej odvodzuje tento majetkový prospech, nie je výpočtom nediskriminačnej zľavy, ale iba zvýšenou nepresnosťou zaťažený odhad skutočnej zľavy. Vynechanie umelých, účelovo zavedených premenných, odrážajúcich príslušnosť k sektoru, totiž neznamená vynechanie faktorov diskriminácie a správny výpočet tzv. nediskriminačnej zľavy. Pokiaľ je základná referenčná veličina, t.j. nediskriminačná zľava, vypočítaná nesprávne, nemôže byť správne vypočítaný ani údajne získaný majetkový prospech. Úradom deklarovaný majetkový prospech je v skutočnosti iba určitým súčtom chýb aproximácie skutočne poskytnutých zliav regresnou funkciou. Zistenie na základe ktorého dospel úrad k výsledkom získaného majetkového prospechu je potrebné považovať v zmysle účastníkom konania predloženého odborného vyjadrenia za nespoľahlivé.
229.	Ďalším podstatným nedostatkom pri ukladaní  pokuty je nezohľadnenie menšej závažnosti konania vo vzťahu k výške uloženej pokute. Úrad na jednej strane konštatuje, že praktika sa nedá pokladať za veľmi závažné porušenie zákona, na druhej strane uložil spoločnosti pokutu vo výške 
9. 028.746,00 Eur, ktorá dokonca vysoko prevyšuje aj úradom namietaný – štatisticky odhadovaný – získaný majetkový prospech.
230.	Nie je zrejmé na základe čoho dospela Rada úradu ku konštatovaniu, že nebolo potrebné uvádzať v rozhodnutí prepočet majetkového prospechu pri každom jednotlivom odberateľovi. Úrad disponoval všetkými údajmi potrebnými na to, aby takýto prepočet vedel vykonať a mohol a aj mal ho uviesť vo svojom rozhodnutí, napr. vo forme prílohy. Postup úradu, ktorý namiesto analýzy konkrétnych údajov a následného vyjadrenia presných záverov uprednostňuje odhad je pri správnom trestaní nesprávny a neprípustný.
231.	V bode 214 výzvy konštatuje Rada úradu, že :“ Nie je možné spravodlivo očakávať od správneho orgánu, aby úplne a presne číselne kvantifikoval  získaný majetkový prospech, keďže to nie je v praxi možné.“ Na výpočet majetkového prospechu pritom používa úrad tie isté regresné analýzy, ktorými preukazuje protiprávne správanie spoločnosti vo forme diskriminácie spotrebiteľov. Nie je následne jasné, ako môže úrad deklarovať bez pochybností protiprávne konanie spoločnosti pomocou regresných analýz, keď na druhej strane tieto, podľa jeho vlastných vyjadrení, nie sú spôsobilé na presnú kvantifikáciu získaného majetkového prospechu, ako dôsledku údajného protiprávneho správania spoločnosti.
232.	Úradom stanovený majetkový prospech je iba súčtom tých rozdielov, u ktorých skutočne poskytnutá zľava bola horšia než úradom definovaná „nediskriminačná zľava“. Úrad teda nebral pri výpočte majetkového prospechu vôbec do úvahy tie prípady, kde poskytnutá zľava bola vyššia ako „nediskriminačná zľava“, o čo sa logicky musel údajný majetkový prospech spoločnosti znížiť.  Úrad sa nikde v rozhodnutí nezaoberá skutočnosťou, že by „nižšie ceny“ pre niektorých podnikateľov boli dotované/umožnené vyššími cenami pre menej „atraktívnych odberateľov“. Takéto prijímanie záverov úradu, výlučne na základe vlastných domnienok, je neprípustné.
233.	Je prinajmenšom pozoruhodné, ak sa úrad výškou pokuty opätovne dostáva do blízkosti pokuty uloženej spoločnosti úradom v jeho pôvodných zrušených  rozhodnutiach, a to aj napriek tomu, že v zrušených rozhodnutiach vyhodnotil posudzované konanie ako závažné, kým v novom rozhodnutí už konštatuje, že nejde o veľmi závažné porušenie zákona. V zrušených rozhodnutiach údajný majetkový prospech úrad vôbec nekvantifikoval, kým v novom rozhodnutí je výška odhadovaného majetkového prospechu jedným zo základných podkladov rozhodnutia. Jedinou skutočnosťou, ktorou sa úrad zaoberá podrobnejšie v odôvodnení uloženej pokuty je pritom práve štatisticky odhadovaná výška získaného majetkového prospechu.

       Vyjadrenie Rady úradu

234.	V rozsudku, ktorým súd zrušil pôvodné rozhodnutie úradu, zohľadnil námietku Slovnaftu, a.s. a vyčítal úradu, že tento nezdôvodnil dostatočne, prečo pri ukladaní pokuty vychádzal z celkového obratu napriek tomu, že úradu je zrejmé, že Slovnaft, a.s. podniká v rozsiahlych oblastiach, ktoré nesúvisia s posudzovaným správaním v tomto konaní. Pôvodné súdom zrušené rozhodnutie úradu vydal úrad v prvostupňovom konaní dňa 22.12.2006. Druhostupňové rozhodnutie Rady úradu bolo vydané dňa 7.12. 2007. S účinnosťou od 2.1.2008 úrad prijal nový Metodický pokyn o postupe pri určovaní pokút, ktorým je ako svojím interným predpisom od daného dňa viazaný a v súlade s ním aj postupuje. Prijatie uvedeného Metodického pokynu si vyžiadala aplikačná prax, potreba zavedenia väčšej právnej istoty pre podnikateľov, pričom tento odzrkadľuje  aj postup pri ukladaní pokút pri aplikácii európskeho súťažného práva Komisiou. Postup pri ukladaní pokuty úradom v tomto konaní zohľadňuje  námietku súdu  ako aj samotného účastníka konania.
235.	Vychádzajúc z potreby zabezpečenia spravodlivého ukladania pokút úrad pri určovaní výšky pokuty vychádza z relevantného obratu, t.j. obratu dosiahnutého podnikateľom z predaja tovarov a služieb, ktorých sa narušenie alebo obmedzenie súťaže priamo alebo nepriamo dotýka, a to na vymedzenom priestorovom trhu, pričom úrad vychádza, pokiaľ je to možné,  z údajov za posledné uzavreté účtovné obdobie, v ktorom sa podnikateľ zúčastnil na protisúťažnom konaní. Sankčná politika úradu je dostatočne transparentná, keďže manuál je zverejnený aj na oficiálnej internetovej   stránke úradu.
236.	Metodický pokyn úradu o ukladaní pokút nijakým spôsobom neodporuje zákonu. Zákon totiž v § 38 ods. 1  ustanovuje, že úrad za porušenie ustanovení  § 4 ods. 1, § 8 ods. 6, § 10 ods. 9, § 25 ods. 5 a § 29 ods. 5 uloží pokutu podnikateľovi do 10 % z obratu podľa § 10 ods. 3 za predchádzajúce uzavreté účtovné obdobie a podnikateľovi, ktorý za predchádzajúce uzavreté účtovné obdobie dosiahol obrat do 330 eur, alebo ktorý nemal žiadny obrat, alebo podnikateľovi, ktorého obrat nemožno vyčísliť, pokutu do 330 000 eur. Toto ustanovenie zákona jasne stanovuje iba hornú hranicu, ktorá nemôže byť pri ukladaní pokuty úradom prekročená, a to je 10 % z obratu za predchádzajúce uzavreté účtovné obdobie. V tomto konaní úrad vychádzal z relevantného obratu za posledné uzavreté účtovné obdobie, v ktorom sa podnikateľ zúčastnil na protisúťažnom konaní. V prípade nafty aj benzínu to bol rok 2006. Pokutu určenú v súlade s Metodickým pokynom posúdil úrad z pohľadu, či neprekračuje zákonom stanovenú maximálnu hranicu, t.j. 10% z obratu za uzavreté účtovné obdobie predchádzajúce vydaniu rozhodnutia, t.j. za rok 2009.
237.	Účastník konania poukazuje na to, že úrad v pôvodných súdom zrušených rozhodnutiach jeho správanie posúdil ako závažné, zatiaľ čo v novovydanom rozhodnutí už konštatuje, že nejde o veľmi závažné rozhodnutie. Takýto postup úradu však nie je v ničom rozporný, nakoľko úrad v rámci svojej rozhodovacej praxe rozlišuje tri kategórie závažnosti protisúťažného správania, a to menej závažné, závažné a veľmi závažné porušenie. Rada úradu uznáva námietku účastníka konania, že nový Metodický pokyn dostupný  na oficiálnej stránke úradu na rozdiel od predošlého už explicitne takéto členenie neobsahuje, avšak z doterajšej rozhodovacej praxe úradu je takéto členenie zrejmé. Bez ohľadu na uvedené podstatné je to, že úrad posudzované správanie v tomto konaní konzistentne hodnotí ako závažné porušenie a v súlade s tým aj určil výšku pokuty. V prípade uloženej pokuty pritom nemožno súhlasiť s tvrdením účastníka konania, že táto dokonca vysoko prevyšuje aj úradom odhadovaný – získaný majetkový prospech. Úrad uložil pokutu vo výške 272 mil. Sk, čo napríklad predstavovalo  v konečnom dôsledku  iba [číselný údaj] %  z jeho celkového obratu v roku 2006, zatiaľ čo získaný majetkový prospech úrad odhadol na 203,27 mil. Sk, čo Rada úradu nepovažuje za neprimerané aj vzhľadom na dostatočné odôvodnenie výšky uloženej pokuty úradom. Námietku účastníka konania, že jedinou skutočnosťou, ktorou sa úrad v rozhodnutí zaoberá podrobnejšie, je štatisticky odhadovaná výška získaného majetkového prospechu, Rada úradu ako neopodstatnenú odmieta, nakoľko úrad odôvodnil všetky faktory, ktoré pri ukladaní pokuty vzal do úvahy.
238.	Rada úradu sa nestotožňuje s tvrdením  účastníka konania, že je potrebné, aby úrad zdôvodňoval svoj postup vo vzťahu k už zrušeným rozhodnutiam. Úrad je povinný odôvodniť výrok vydávaného rozhodnutia a to aj úrad urobil.
239.	Pokiaľ ide o námietku o nekonzistentnosti rozhodovacej praxe úradu v tom, že  v jeho rozhodovacej praxi v iných rozhodnutiach vychádzal pri ukladaní pokuty z obratu za účtovné obdobie predchádzajúce roku vydania nového rozhodnutia, a nie z obratu za posledný rok, v ktorom protisúťažná praktika podľa úradu ešte trvala (napr. rozhodnutia úradu 2010/KH/R/2/009, 2008/DZ/2/1/091) je potrebné uviesť nasledovné. V rozhodnutí úradu 2008/DZ/2/1/091 z 28.10.2008 v bodoch č. 203 a 204 sa uvádza nasledovné cit. : „ Pri ukladaní pokuty úrad postupuje podľa Metodického pokynu o postupe pri určovaní pokút v prípadoch zneužívania dominantného postavenia a dohôd obmedzujúcich súťaž. Pokuta je určená ako súčin relevantného obratu a percenta určeného na základe závažnosti porušovania zákona. Následne sa  pokuta upraví v závislosti od dĺžky trvania porušovania zákona, t.j. prenásobí sa počtom rokov, počas ktorých dochádzalo k porušeniu zákona. Pokuta sa potom môže upraviť podľa priťažujúcich a poľahčujúcich okolností. Relevantným obratom je obrat (bez daní) dosiahnutý podnikateľom z predaja tovarov a služieb, ktorých sa narušenie alebo obmedzenie súťaže priamo alebo nepriamo dotýka, a to na vymedzenom priestorovom relevantnom trhu. V  prípadoch, kedy nie je možné relevantný obrat určiť alebo vyčísliť, úrad postupuje v závislosti od špecifík jednotlivého prípadu a ako alternatívu relevantného obratu použije taký údaj, ktorý najviac zodpovedá relevantnému obratu tak, aby boli zachované základné východiská ukladania pokút. Takýmto údajom môže to byť aj celkový obrat, hodnota zákazky pri verejnom obstarávaní príp. jej časť a pod. Relevantný obrat v tomto prípade je obrat dosiahnutý na trhu, ktorého sa narušenie alebo obmedzenie súťaže priamo alebo nepriamo dotýka, čiže trh na ktorom sa prejavujú účinky zneužitia dominantného postavenia. ..Pri výpočte relevantného obratu úrad zvyčajne vychádza z údajov o predajoch realizovaných podnikateľom za posledné uzavreté účtovné obdobie, v ktorom sa podnikateľ zúčastnil na protisúťažnom konaní t.j. v tomto prípade rok 2004.“  Z uvedenej citácie rozhodnutia je zrejmé, že úrad postupoval konzistentne v tomto konaní aj v rozhodnutí, na ktoré účastník konania odkazuje.
240.	V prípade rozhodnutia č. 2010/KH/R/2/009 zo dňa 26.2. 2010, na ktoré účastník konania v tejto súvislosti tiež odkazuje, úrad podľa § 59 ods. 3 zákona č. 71/1967 Zb. o správnom konaní  v znení neskorších predpisov  zrušil rozhodnutie Protimonopolného úradu Slovenskej republiky, odboru dohôd obmedzujúcich súťaž č. 2009/KH/1/1/048 zo dňa 23. októbra 2009 a vec mu vrátil  na nové prejednanie a rozhodnutie práve z dôvodu, že prvostupňové rozhodnutie považoval za nepreskúmateľné v časti odôvodnenia pokuty. Odhliadajúc od toho, že v rozhodnutí, na ktoré účastník konania odkazuje bola práve otázka obratu, z ktorého úrad vychádzal sporná, išlo o protisúťažné konanie, ktoré malo podľa informácii Rady úradu v čase vydania jej rozhodnutia v roku 2010 pretrvávať. Vzhľadom na uvedené podľa Rady úradu malo pretrvávať samozrejme aj v čase vydania prvostupňového rozhodnutia, t.j. ku dňu 23. októbra 2009. Relevantným obratom je obrat za posledné uzavreté účtovné obdobie, v ktorom sa podnikateľ zúčastnil na porušovaní, v danom prípade to bol mal byť, podľa Rady úradu, rok 2008. Nie je preto zrejmé, v čom má byť podľa účastníka konania nekonzistentnosť v rozhodovacej praxi úradu, keďže aj v tomto prípade úrad postupoval v súlade s Metodickým pokynom, ktorý je preň interne záväzným predpisom. 

Nepreukázanie majetkového prospechu, ako podkladu pokuty

241.	Účastníkovi konania nie je zrejmé, ako sa úrad dopracoval k ním zistenej konkrétnej výške majetkového prospechu, ktorý zohľadňuje pri uložení pokuty, keďže podľa jeho vyjadrenia pokuta musí prevyšovať majetkový prospech.
242.	Spoločnosti  tiež nie je zrejmé, ako sa úrad dopracoval v bodoch 378 a nasl. rozhodnutia k „nediskriminačnej zľave“  pre každého jednotlivého odberateľa výsledkami regresnej analýzy, ktorej priebeh, premenné, napr. tzv. konštanta, výklad výsledkov nie sú celkom zrejmé.
243.	Z dôvodu nejasnosti ako dospel úrad k hodnotám nediskriminačných zliav pri každom konkrétnom podnikateľovi, nie je možné zo strany spoločnosti overiť ani správnosť výpočtu výšky úradom namietaného majetkového prospechu. Pokiaľ vzal úrad za základ určenia pokuty výšku majetkového prospechu, mal jednoznačnejšie určiť spôsob jeho výpočtu a uviesť jeho podrobné výsledky. Namiesto toho úrad napr. v bodoch 248-251, 298-299 rozhodnutia poukazuje iba príkladmo a rámcovo na isté nezrovnalosti. Samotné vzorce, resp. rámcové príkladmé konštatovania, nemôžu byť základom pre výpočet konkrétneho majetkového prospechu, nakoľko nejde o komplexné a individualizované informácie, z dôvodu čoho sa k nim spoločnosť ani nevie vyjadriť.
244.	Spoločnosť  by sa mohla vyjadriť iba k individualizovanému zoznamu zliav, v ktorom by úrad pri každom odberateľovi uviedol, akú zľavu mal tento dostať (po odčítaní úradom akceptovaných prirážok a zliav) a akú reálne dostal od spoločnosti. Len takýmto spôsobom by bolo zabezpečené jednoznačné a objektívne verifikovateľné určenie získaného majetkového prospechu, ku ktorému by sa aj spoločnosť vedela relevantne vyjadriť.
245.	Zo spôsobu určenia majetkového prospechu je zrejmé, že úrad de facto reguluje, a to aj do budúcnosti, ceny poskytované spoločnosťou svojim odberateľom, nakoľko tieto podľa záverov úradu musia byť pre všetkých zákazníkov rovnaké, bez možnosti akýchkoľvek odchýlok okrem úradom akceptovanej množstevnej zľavy, zľavy za splatnosť a nákladov na dopravu, ktoré spolu tvoria tzv. nediskriminačnú zľavu.
246.	Poskytnutie výhodnejšej ceny najatraktívnejším zákazníkom úrad odobril na  viacerých miestach rozhodnutia avšak poskytnutie vyšších zliav a tým pádom presun majetkového prospechu zo spoločnosti na jej odberateľov nijako nezohľadnil. Aj z tohto dôvodu je výpočet majetkového prospechu nesprávny.
247.	Úrad nezohľadňuje rozdiely, o ktoré boli niektoré poskytnuté zľavy vyššie ako mali byť, kde de facto spoločnosť prenášala majetkový prospech z jej zdrojov, na konkrétneho odberateľa. Získaný majetkový prospech úrad vypočítava iba  zrátaním rozdielov, o ktoré boli zľavy nižšie ako objektívne mali byť. Keby úrad zrátal sumy, ktoré spoločnosť poskytnutím nižších zliav získala, so sumami, ktoré spoločnosť poskytnutím vyšších zliav stratila, musel by zistiť, že spoločnosť 	žiadny majetkový prospech pri cenotvorbe nedosiahla.
248.	Úrad nepreukázal v dostatočnej miere negatívne dôsledky konania spoločnosti, posúdenej úradom ako vykorisťovateľská forma diskriminácie, na hospodársku súťaž na trhu.
249.	Z dôvodu nezrozumiteľného a aj nesprávneho určenia výšky majetkového prospechu, je výška uloženej pokuty neodôvodnená, nepreskúmateľná a nezákonná.
250.	Nie je nevyhnutné, aby pokuta za každých okolností prevyšovala získaný majetkový prospech, najmä keď ide iba o jeho odhad, ktorý je navyše sporný. Zákon na rozdiel od záverov úradu nestanovuje, že pokuta musí prevyšovať získaný majetkový prospech, ale v § 38 ods. 10 zákona výslovne uvádza iba skutočnosť, že úrad berie do úvahy pri ukladaní pokuty získanie majetkového prospechu v dôsledku porušovania alebo neplnenia dohody obmedzujúcej súťaž v praxi. Pokiaľ by zákonodarca považoval za potrebné, aby pokuta bola uložená  vždy minimálne vo výške údajného majetkového prospechu uviedol by to priamo v zákone. Pokiaľ by účastník konania pripustil záver úradu, že rozhodujúci je výlučne získaný majetkový prospech, vyhodnocovanie všetkých ostatných kritérií stanovených v § 38 ods. 10 zákona na určenie výšky pokuty by bolo irelevantné.

Vyjadrenie Rady úradu

251.	Zákon v § 38 ods. 10 ustanovuje, že úrad pri ukladaní pokuty posudzuje závažnosť a dĺžku trvania porušovania ustanovení tohto zákona, porušovania ustanovení osobitného predpisu alebo porušovania podmienky, povinnosti alebo záväzku uloženého rozhodnutím úradu. Úrad pri posudzovaní závažnosti porušovania berie do úvahy jeho povahu, skutočný dopad na trh a tam, kde je to účelné, veľkosť relevantného trhu. Okrem týchto kritérií úrad pri ukladaní pokuty berie do úvahy aj iné skutočnosti, najmä opakované porušovanie tým istým podnikateľom, odmietnutie podnikateľa spolupracovať s úradom, postavenie podnikateľa ako vodcu alebo iniciátora porušovania, získanie majetkového prospechu v dôsledku porušovania alebo neplnenia dohody obmedzujúcej súťaž v praxi.
252.	Zákon nezakotvuje expressis verbis, že uložená pokuta musí prevyšovať získaný majetkový prospech, majetkový prospech je však jeden z faktorov, ktorý je potrebné brať do úvahy pri ukladaní pokuty. Cieľom ukladanej pokuty má byť odstrašenie podnikateľa od protiprávneho konania v budúcnosti a zároveň jeho potrestanie. Potrestanie by malo predstavovať taký zásah do majetkových pomerov podnikateľa, aby sa zabezpečil efektívny výkon práva, v tomto prípade práva hospodárskej súťaže. Aby tento cieľ bol naplnený, je logickým a všeobecne akceptovaným predpokladom to, že pokuta by mala prevyšovať získaný majetkový prospech. Ak by napríklad úrad považoval takúto okolnosť iba za priťažujúcu okolnosť, v dôsledku ktorej by zvýšil pokutu o nejakú čiastku, výsledkom by mohla byť situácia, že pokuta by bola nižšia ako získaný majetkový prospech. V takomto prípade by podnikateľ nebol reálne potrestaný, keďže uložená výška pokuty by nedosahovala majetkový prospech získaný protiprávnym konaním a podnikateľom by sa v konečnom dôsledku oplatilo zákon porušovať. Vychádzajúc z dikcie zákona nie je možné konštatovať, že majetkový prospech by mal byť výlučným zohľadňovaným kritériom pri určovaní výšky pokuty a všetky ostatné kritéria sú irelevantné.
253.	Je potrebné uviesť, že nie je vždy  možné vyčísliť majetkový prospech získaný v dôsledku posudzovaného protisúťažného správania. Naopak, vychádzajúc z doterajšej rozhodovacej praxe úradu, takáto možnosť bola  skôr výnimočná. Ak je však majetkový prospech možné vyčísliť, je to istá forma kvantifikácie dopadu praktiky, ktorú účastník konania sám požaduje, najmä v prípade ako tento, keď posudzovaná praktika mala vykorisťovateľský charakter a  jej cieľom nebolo vytlačiť konkurenta z trhu, ale získať majetkový prospech, ktorý by v prípade, keby nebol v dominantnom postavení, nemohol získať. Ostatné faktory, ktoré uvádza zákon, sú však takisto potrebné pre posúdenie výšky pokuty,  a to samozrejme aj v prípade ako tento,  kde úrad majetkový prospech skúmal. Ako vidno aj z prvostupňového rozhodnutia, prvostupňový orgán v snahe určiť primeranú výšku pokuty, túto určoval s ohľadom na všetky zákonné kritéria. Určenie pokuty jednoduchým zvýšením sumy majetkového prospechu, tak ako to naznačuje účastník konania, by bol postup, ktorý by nebol v súlade so zákonom. 
254.	Pokiaľ ide o námietku, že vyčíslený majetkový prospech je iba odhadom, je potrebné uviesť, že nie je možné spravodlivo očakávať od správneho orgánu, aby úplne presne číselne kvantifikoval získaný majetkový prospech, keďže to nie je v praxi ani možné a nie je ani v zahraničí od súťažných inštitúcií požadovaný. Prvostupňový orgán však vo svojom rozhodnutí  dostatočne zdôvodnil svoje závery v tomto ohľade, pričom v konečnom dôsledku v tomto prípade  výšku určenej pokuty s ohľadom na majetkový prospech ani nezvýšil, keďže základná výška pokuty tento prevyšovala. Vyčíslený majetkový prospech mu však slúžil na posúdenie primeranosti ukladanej pokuty tak, ako to požaduje aj zákon, keď ukladá zohľadniť získaný majetkový prospech. V tejto súvislosti je tiež potrebné poukázať na to, že Krajský súd vyčítal úradu, že pri posudzovaní tohto prípadu nezohľadnil aj výšku získaného prospechu. Úrad sa snažil vyhovieť tejto požiadavke súdu. 
255.	Ako úrad zdôvodňuje v prvostupňovom rozhodnutí v bode 377, pri každom odberateľovi úrad porovnal zľavu, ktorú by tento odberateľ dostal, ak by nebol diskriminovaný s tou, ktorú dostal v skutočnosti. Tento rozdiel po prenásobení množstvom  PHM, ktoré daný odberateľ odoberal, predstavuje majetkový prospech získaný Slovnaftom, a.s. z praktiky diskriminácie. Úrad pri výpočte majetkového prospechu pritom zvolil takú alternatívu odhadu výšky majetkového prospechu, kedy zohľadnil  len rozdiely v zľavách, resp. prirážkach u tých odberateľov, u ktorých skutočne poskytnutá zľava bola horšia ako určená nediskriminačná zľava. Ako ďalej úrad uvádza v bode 378 prvostupňového rozhodnutia,  z výsledkov regresnej analýzy bolo možné určiť výšku  zľavy každého odberateľa, ktorú by bol od Slovanftu, a.s dostal keby nebol diskriminovaný. Úrad zároveň bližšie popísal, ako pri výpočte majetkového prospechu postupoval. Účastník konania napriek tomu namieta, že sa nevedel k výpočtu majetkového prospechu vyjadriť. Účastník konania uvádza, že  by sa vedel vyjadriť iba k individualizovanému zoznamu zliav, v ktorom by úrad pri každom odberateľovi uviedol, akú zľavu mal tento dostať (po odčítaní úradom akceptovaných prirážok a zliav) a akú reálne dostal od spoločnosti. Len takýmto spôsobom by bolo, podľa jeho názoru, zabezpečené jednoznačné a objektívne verifikovateľné určenie získaného majetkového prospechu, ku ktorému by sa aj spoločnosť vedela relevantne vyjadriť.
256.	Podľa názoru  Rady úradu, úrad svoj postup pri určení výšky majetkového prospechu dostatočne v odôvodnení rozhodnutia popísal.  Nebolo podľa Rady úradu potrebné ani efektívne uvádzať do rozhodnutia konkrétny prepočet ku každému jednotlivému odberateľovi Slovnaftu, a.s. zvlášť,  pričom uvedenie vzorca a jednotlivých premenných, ktoré doň úrad dosadzoval považuje Rada úradu za postačujúce. Slovnaft, a.s. disponuje všetkými údajmi, ktoré boli pri prepočte úradom použité a postup úradu  je preto z jeho strany verifikovateľný. Rada úradu sa bližšie k technickým námietkam účastníka konania k modelu, na základe ktorého je vypočítaný majetkový prospech vyjadruje v poslednej VIII. časti tohto odôvodnenia. 
257.	Úrad nijakým spôsobom svojím rozhodnutím nereguluje cenovú politiku spoločnosti Slovnaft, a.s do budúcna, ale iba ex post hodnotí jej správanie pri stanovovaní cien pre svojich odberateľov na vymedzených relevantných trhoch. Nie je ani v kompetencii úradu, aby tento spoločnosti určoval, aké kritéria má pri poskytovaní zliav uplatňovať. Toto je na podnikateľskom rozhodnutí samotnej spoločnosti, podmienky ňou určené by však nemali byť pre jednotlivých odberateľov odlišné, pokiaľ na to neexistujú objektívne dôvody, t.j. nemali by byť diskriminačné. Bližšie sú tieto skutočnosti opísané v časti týkajúcej sa praktiky. Úrad tiež v poznámke 108 prvostupňového rozhodnutia priamo uvádza, že nemá za cieľ trestať akúkoľvek malú odchýlku v cenotvorbe, ako sa to snaží prezentovať účastník konania.
258.	Námietku účastníka konania , že  úrad mal 	zrátať sumy, ktoré spoločnosť poskytnutím nižších zliav získala, so sumami, ktoré spoločnosť poskytnutím vyšších zliav stratila, na základe čoho by zistil, že spoločnosť žiadny majetkový prospech pri cenotvorbe nedosiahla, Rada úradu odmieta. Je potrebné uviesť, že je na rozhodnutí samotnej spoločnosti, či v záujme získania zákazníka je pre ňu ešte ekonomicky efektívne ponúknuť vyššiu zľavu, čo by však rozhodne nemalo ísť na úkor iných zákazníkov, ktorí nedostávali také podmienky, na aké mali mať podľa nastavených cenových  podmienok Slovnaftu, a.s. nárok. Opakovane treba pritom zdôrazniť, že spoločnosť  Slovnaft, a.s. nie je v tomto konaní sankcionovaná za poskytovanie nižších zliav pre svojich odberateľov ale za poskytovanie  horších zliav pre niektorých jej odberateľov v porovnaní so zľavami, ktoré im podľa ňou nastaveného systému zliav mali byť poskytnuté a pri ktorých túto horšiu zľavu spoločnosť nedokázala počas konania  nijako objektívne vysvetliť. K námietke týkajúcej sa použitia regresnej analýzy možno konštatovať, že výška pokuty bola určená na základe zákonných kritérií, t.j. na základe posúdenia závažnosti a dĺžky protisúťažného správania. Následne úrad odhadol výšku majetkového prospechu na základe regresnej analýzy. Pokuta určená na základe zákonných kritérií nebola v tomto konaní nijako v dôsledku vykonanej regresnej analýzy upravovaná. Odhadnutý majetkový prospech bol použitý iba ako kontrolné kritérium.
259.	Úrad v bode 384 uvádza, že výška pokuty nepresahuje zákonom stanovenú 10%-nú hranicu z obratu, avšak nekonkretizuje v percentuálnom vyjadrení, koľko predstavovala táto suma na obrate podnikateľa za predchádzajúce uzavreté účtovné obdobie pred vydaním rozhodnutia. Predchádzajúcim uzavretým účtovným obdobím bol v tomto prípade rok 2009. Rada úradu preto doplňuje túto informáciu v tom, že výška pokuty predstavovala  0,324  % z obratu dosiahnutého spoločnosťou Slovnaft, a.s. v roku 2009.
260.	Rada úradu považuje pokutu vo výške 9 028 746 Euro uloženú spoločnosti Slovnaft, a.s. za primeranú a plniacu jej represívny a preventívny charakter.

VII. Záver Rady úradu  k prvostupňovému rozhodnutiu

261.	Úrad komplexne posúdil vec, dostatočne zistil skutkový stav a dospel k správnym vecným a právnym  záverom. Úrad za účelom zistenia skutkového stavu a preukázania protisúťažnej praktiky použil viaceré postupy a zhromaždil dôkazy. Úrad v rámci dokazovania oslovil značný počet subjektov na trhu so žiadosťou o predloženie informácii, analyzoval zmluvy Slovnaftu, a.s. s odberateľmi a ďalšie údaje poskytnuté účastníkom konania, ako aj údaje dostupné z verejných zdrojov. Vykonal mechanické porovnanie Slovnaftom, a.s. poskytovaných zliav s účastníkom konania predloženou metodikou. Jednotlivé dôkazy sú vždy úradom popísane v príslušných častiach rozhodnutia, či už v časti relevantný trh, dominancia, praktika alebo uloženie pokuty. Tieto analýzy doplnil úrad aj o ekonomické prepočty.
262.	Úrad pritom zistil, že Slovnaft, a.s. realizoval netransparentnú cenovú politiku udeľovania zliav pri dodávkach PHM, v rámci ktorej niektorým odberateľom poskytoval horšie zľavy, ako im prislúchali podľa jeho internej metodiky udeľovania zliav. Súčasne počas konania Slovnaft, a.s. nepredložil objektívne zdôvodnenie, prečo v konkrétnych prípadoch takto postupoval. Tým došlo zo strany spoločnosti Slovnaft, a.s. k porušeniu zákona formou cenovej diskriminácie, ktorá vedie k zníženiu spotrebiteľského blahobytu, ktorý bol stiahnutý v prospech spoločnosti Slovnaft, a.s. cez objektívne neodôvodnené účtovanie vyšších cien. 
263.	Rada úradu považuje  za potrebné zdôrazniť, vzhľadom na opakované námietky účastníka konania, že rozhodnutím v tomto konaní sa nijako nezasahuje do práva  Slovnaftu, a.s. poskytnúť v rámci konkurenčného boja o zákazníka odberateľovi, o ktorého má záujem konkurencia, lepšiu cenu v záujme udržania si takéhoto zákazníka. Spoločnosť  Slovnaft, a.s. nie je v tomto konaní sankcionovaná za poskytovanie lepších cien pre svojich odberateľov, ale za poskytovanie  horších zliav pre niektorých jej odberateľov v porovnaní so zľavami, ktoré im podľa ňou nastaveného systému zliav mali byť poskytnuté a pri ktorých túto horšiu zľavu spoločnosť nedokázala počas konania  nijako objektívne vysvetliť. Slovnaft, a.s. teda samozrejme môže bojovať o svojich zákazníkov nižšími cenami, keďže to by malo byť dôsledkom konkurenčného boja v hospodárskej súťaži. Na druhej strane musí vedieť obhájiť ako podnikateľ v dominantnom postavení, prečo niektorým svojím odberateľom poskytuje horšie ceny-zľavy ako iným. Ak to vie objektívne obhájiť (napr. že ide o podnikateľa, ktorý nedodržiava platobnú disciplínu a pod.) jeho správanie nemožno hodnotiť ako protizákonné. Sankcionované je teda netransparentné a objektívne nezdôvodnené poskytovanie vyšších cien, kedy podnikateľ Slovnaft, a.s. „ťažiac“ zo svojej silnej pozície na trhu si mohol dovoliť, na základe znalosti individuálnych požiadaviek svojich odberateľov, diskriminovať tých, u ktorých vedel, že nie sú atraktívni pre konkurenciu. Jednotliví odberatelia pritom vôbec nepoznali presne faktory ovplyvňujúce výšku im určenej   ceny, z čoho ťažko možno usudzovať, že dochádzalo k nejakému vyjednávaniu so zákazníkom, ktorý mal v záujme odísť ku konkurencii. Slovnaft, a.s. sám vlastný rabatový systém nerešpektoval a odklonil sa od neho vo svoj prospech. Úrad  teda rozhodne od účastníka konania nepožaduje a ani nemôže požadovať uniformné uplatňovanie cien, ak na také uplatňovanie neexistujú objektívne dôvody. Naopak je v súlade so súťažným právom, že aj dominantný podnikateľ má mať  „manévrovací priestor“ pri tvorbe ceny so svojim obchodnými partnermi. Avšak, pokiaľ ako dominantný subjekt deklaruje nejakú cenovú politiku (cenník, kritéria), tak by mal postupovať transparentne v súlade so svojou cenovou politikou tak, aby zákazník nedostal horšiu cenu, než aká mu podľa deklarovaných pravidiel prináleží za predpokladu, že na takýto postup neexistuje objektívne zdôvodnenie 
264.	Rada úradu považuje za správne zistenie úradu, že spoločnosť Slovnaft, a.s. sa dopustila zneužitia dominantného postavenia spočívajúcom v objektívne neodôvodnenom uplatňovaní rozdielnych zrážok alebo prirážok k základnej veľkoobchodnej cenníkovej cene benzínu voči jednotlivým odberateľom benzínu na relevantnom trhu predaja benzínov na úrovni veľkoobchodu na území Slovenskej republiky v období od 1.1.2006 do 31.12.2006 a zneužitia dominantného postavenia spočívajúcom v objektívne neodôvodnenom uplatňovaní rozdielnych zrážok alebo prirážok k základnej veľkoobchodnej cenníkovej cene nafty voči jednotlivým odberateľom nafty na relevantnom trhu predaja benzínov na úrovni veľkoobchodu na území Slovenskej republiky v období od 1.1.2005 do 31.12.2006. Rada úradu sa teda stotožňuje so skutkovými zisteniami úradu a s právnym posúdením veci. 
265.	Keďže úrad vykonal aj ekonomické analýzy (regresné modely), ktorými podporil svoje závery o protisúťažnom správaní spoločnosti Slovnaft, a.s. zistené na základe analýzy predložených zmlúv, vyjadrení oslovených tretích strán a mechanického porovnania poskytovaných zliav a účastník konania vzniesol k týmto modelom množstvo námietok považuje Rada úradu v ďalšom texte odôvodnenia za potrebné vyjadriť sa aj k predloženým  technickým námietkam. 

VIII. Objektívne neoveriteľné a  nedostatočne zdôvodnené závery úradu na základe vykonaných ekonomických analýz (regresná analýza, test stacionarity)
	
266.	Účastník konania uviedol, že už vo vyjadrení k výzve namietal nezrozumiteľné a nedostatočne zdôvodnené použitie vzorcov a grafov, ktoré úrad použil pri teste stacionarity, regresnej analýze a výpočte majetkového prospechu, vrátane dosiahnutých výsledkov  týchto postupov. Povinnosťou úradu je v jednoznačnej a účastníkovi zrozumiteľnej forme podrobne preukázať postup, ako sa dopracoval k jednotlivým matematickým výpočtom a tieto následne vecne a zrozumiteľne premietnuť na reálne trhové podmienky.
267.	S poukazom na bod 336 rozhodnutia účastník konania uvádza, že nie je prípustné aby si účastník správneho konania musel zabezpečovať osobitné analýzy z externých zdrojov za účelom pochopenia rozhodnutia úradu.
268.	Námietkami spoločnosti vo vyjadrení k výzve k nezrozumiteľnosti použitých ekonometrických metód (napr. výpočtom majetkového prospechu) sa úrad de facto vôbec nezaoberal a odignoroval ich konštatovaním, že podľa jeho názoru je použitá ekonometria zrozumiteľná.
269.	Úradom porovnávané kategórie odberateľov sa odlišujú nielen tým, že PHM odoberajú za úplne odlišnými účelmi, ale PHM odoberajú v zmluvných množstvách, ktoré sa líšia častokrát  rádovo v miliónoch litrov, preto sú uvedené porovnania úplne irelevantné. Navyše aj úrad pri hodnotení potvrdzuje, že v cenovej politike spoločnosti nedošlo k žiadnemu vylučovaniu medzi konkurentmi ani odberateľmi spoločnosti, a že vlastne porovnávaním cien, resp. zliav medzi jednotlivými skupinami odberateľov sa vôbec nezaoberal.
270.	Čo vlastne úrad preukazoval regresnými analýzami, pokiaľ vôbec nehodnotil rozdiely v cenách medzi skupinami odberateľov a či vlastne akákoľvek  zo zliav, resp. rozdiely v nich boli spôsobilé narušiť hospodársku súťaž  nie je možné z rozhodnutia vyčítať. Celý proces regresných analýz je teda možné jednoznačne považovať za zmätočný a vo vzťahu k posudzovanému konaniu celkom irelevantný. Požiadavku odôvodnenia rozhodnutia úradu ekonomickými analýzami ako súčasť effect-based prístupu rozhodne nie je možné chápať tak, že táto požiadavka je splnená vykonávaním akýchkoľvek analýz bez ohľadu na to, či sú relevantné, t.j. aj takých analýz, ktoré sú bez reálneho vzťahu k posudzovanému konaniu, čo je podľa nášho názoru aj prípad regresných analýz.
271.	Rada úradu konštatuje, že nakoľko nebolo technicky možné odhadnúť rozdiely medzi každým odberateľom zvlášť, úrad výlučne pre potreby výpočtov rozdelil odberateľov do skupín, do ktorých si ich interne zväčša členia aj predajcovia, vrátane Slovnaftu. Ide o účelové tvrdenie. Úrad nikde neuvádza prečo nebolo naozaj možné určiť presné rozdiely v cene u každého odberateľa zvlášť. Úrad mal k dispozícii všetky údaje ku každému jednému odberateľovi, takže ich mal vedieť vyhodnotiť exaktne a nie ich iba štatisticky odhadovať. Vyjadrenia úradu, že neposudzoval diskrimináciu skupín sú zjavne účelové a nesprávne, nakoľko práve prostredníctvom príslušnosti odberateľa k sektoru preukazoval úrad diskrimináciu. Pokiaľ je pravdivé, opakované tvrdenie úradu, že porovnával zľavy jednotlivým odberateľom a nie zľavy poskytované v súvislosti s príslušnosťou k sektoru, nie je zrejmé načo vôbec zavádzal do predmetných vzorcov pomocné premenné preukazujúce príslušnosť odberateľov k sektoru.
272.	Úrad na obhájenie vykonaných ekonomických analýz poukazuje, v poznámke pod čiarou č. 87 na rozhodnutia, v ktorých Komisia použila  testovanie stacionarity i regresnú analýzu. Tieto prípady sa však týkajú výlučne prípadov koncentrácií, ktoré sú svojou povahou diametrálne odlišné od prípadov posudzovania zneužívania dominantného postavenia, keďže podstata a ciele konania o povolení koncentrácie a konania o zneužití dominantného postavenia sú odlišné. Pri posudzovaní koncentrácie ide o ex ante prognózu možných budúcich dopadov, ktoré by mohla mať posudzovaná koncentrácia dvoch predtým nezávislých podnikateľských subjektov. V prípade posudzovania praktík zneužívania dominantného postavenia však ide jednoznačne o ex post, posudzovanie konania určitého podnikateľa, ku ktorému došlo v minulosti a pri ktorom sú možné negatívne dopady jednoznačne preukázateľné, a to na základe exaktných dát, ktoré súťažná autorita musí v rámci konania zhromaždiť a vyhodnotiť. Pri posudzovaní zneužívania dominantného postavenia, teda nie je žiadny dôvod odhadovať alebo predpokladať skutkový stav štatistickými metódami, ktorých imanentnou súčasťou je určitá štatistická chyba alebo odchýlka. Pri koncentráciach nejde o o správne trestanie, ale o výkon preventívnej kontroly v dôsledku čoho je možné pripustiť použitie odhadu a pravdepodobnosti, čo je však pri ukladaní pokuty za zneužitie dominantného postavenia ako správneho deliktu vylúčené. Nemôže byť postačujúce pravdepodobne odhadovať, že sa spoločnosť protiprávneho konania dopustila, ale zneužitie dominantného postavenia musí byť preukázané bez akejkoľvek pochybnosti.
273.	Úrad mal preukázať, či došlo alebo nedošlo k porušeniu zákona, nad akúkoľvek pochybnosť a nie iba použiť štatistický model výpočtu, ktorým možno určiť iba s určitou pravdepodobnosťou, či mohlo dôjsť k porušeniu zákona a zistiť iba pravdepodobný majetkový prospech, ktorý mohol byť z prípadnej protiprávnej činnosti dosiahnutý.
274.	Účastník konania si nechal vypracovať k použitým ekonometrickým modelom úradu odborné stanovisko RNDr. P.K., PhD. (ďalej len „Stanovisko“), ktoré potvrdzuje tvrdenia účastníka konania v rozklade, že úrad použil nesprávne matematické analýzy, ktorými nebolo možné preukázať závery o diskriminácii odberateľov a  získanom majetkovom prospechu ani jeho výške. 
275.	Úradom použitý matematický model na preukázanie údajnej diskriminácie jednotlivých odberateľov je podľa Stanoviska účelovým zjednodušením obchodnej politiky spoločnosti Slovnaft, a.s., ktorého cieľom nie je zistenie skutočného správania spoločnosti, ale iba potvrdenie vopred prijatého záveru úradu o diskriminácii odberateľov spoločnosti. Tento  fakt je najlepšie zrejmý, z použitia umelých premenných (predaj, poľnohospodárstvo a priemysel), ktoré rozlišujú odberateľov spoločnosti z hľadiska ich odvetvovej príslušnosti, napriek tomu, že úrad opakovane konštatuje vo svojom rozhodnutí, že nepreukazuje diskrimináciu medzi jednotlivými sektormi. Používanie umelých premenných, vyjadrujúcich príslušnosť k sektoru je účelové a diskriminácia sa tak nekonštatuje na základe testovania vecne vyargumentovanej, ale umelej premennej, ktorá sa nepoužíva preto, aby z vecného hľadiska lepšie vysvetľovala skúmanú realitu, ale preto aby numericky dotvorila určený zámer konštruktéra modelu.
276.	Podľa záverov Stanoviska, funkcia použitá úradom na výpočet poskytnutej zľavy nemôže viesť k spoľahlivému záveru o správaní sa spoločnosti na skúmanom trhu, nakoľko táto funkcia umožňuje vždy iba odhad daného správania spoločnosti. Zistenia úradu budú vždy platiť iba s určitou pravdepodobnosťou, a na základe takéhoto zistenia sa nedá dospieť k presnému a jednoznačnému záveru.
277.	Celkom zrejmým nedostatkom použitého ekonometrického modelu : Zľava =   ß0+ ß1* log (množstvo)+ ß2*platba + ß3* km + ß4 * polno   ß5*priem + u, je napríklad aj nesprávne zohľadnenie vplyvu splatnosti platby na výšku konečnej zľavy. Vzorec použitý úradom vyjadruje totiž, že hodnota prirážky ku kúpnej cene, o ktorú sa poskytnutá zľava mala zvyšovať, bola nulová len v prípade platby v hotovosti, t.j. platby pri prevzatí tovaru. V prípade akejkoľvek inej splatnosti faktúry bola už prirážka kladná. Uvedené však neodzrkadľuje diskontnú politiku a prax spoločnosti, [popis mechanizmu poskytovania zľavy za splatnosť]. Uvedená nesprávnosť spôsobila, že tam, kde išlo v skutočnosti o zľavu z kúpnej ceny (napr. pri splatnosti faktúry od 5 do 16 dní poskytovala spoločnosť zľavu cca od [číselný údaj] do [číselný údaj] Sk na tisíc litrov), úrad počítal s prirážkou (prirážka od [číselný údaj] do [číselný údaj).
278.	Dôkazné bremeno je na strane úradu, a nie je povinnosťou účastníka konania predkladať úradu závery, akým spôsobom mal úrad postupovať.
279.	Konštatovanie Rady úradu vo výzve o tom, že vykonané ekonomické analýzy nepredstavujú v tomto konaní rozhodujúci dôkaz, ale sú len ďalším doplnkovým dôkazom, je v rozpore s obsahom prvostupňového rozhodnutia, v zmysle ktorého mali ekonomické analýzy predstavovať dôkazy, na ktorých úrad priamo založil svoje závery jednak o dominantnom postavení spoločnosti a jednak o dopustení sa zneužívania dominantného postavenia a získaní neoprávneného prospechu.
280.	Z predmetného rozhodnutia nie je zrejmé, ktoré iné dôkazy okrem ekonomických analýz zaberajúcich prevažnú časť odôvodnenia rozhodnutia boli teda rozhodujúcim dôkazom a podkladom na uloženie sankcie.

	 Vyjadrenie Rady úradu

281.	V súvislosti s námietkami týkajúcimi sa použitých ekonomických analýz je vhodné uviesť niekoľko všeobecných poznámok. V záujme zmysluplnosti by súťažné právo nemalo byť vynucované ako súbor abstraktných princípov, ale princípy a pravidlá, ktoré sú súčasťou zákona vyžadujú vždy detailnú  analýzu faktov. Moderné súťažné právo sa sústreďuje na analýzy ekonomických dopadov správania sa podnikateľov, pričom využívanie empirických dôkazov a ekonomických argumentov a ich inkorporovanie do právneho hodnotenia ako súčasť dokazovania, sa stáva stále dôležitejším. Ekonomické analýzy napomáhajú porozumeniu obsahu práva a skvalitňujú rozhodnutia súťažných autorít a ich použitie je teda v prospech účastníkov konania. Využívanie ekonomických analýz pritom nie je len nástroj využívaný na strane súťažných autorít, ale aj na strane samotných podnikateľov, účastníkov konania, ktorí ich využívajú s cieľom pripraviť si efektívnu obhajobu v konaní. Možno konštatovať, že aplikácia súťažného práva spravidla zahŕňa ekonomické analýzy, či už na účely definovania relevantného trhu alebo súťažných efektov posudzovaného správania. 
282.	Použitie ekonomických analýz na druhej strane vyžaduje komunikovanie použitej analýzy počas konania (výzva pred vydaním rozhodnutia) a v rozhodnutí. Ekonomické závery by mali byť podložené ekonomickými metódami a modelmi, pričom by malo byť vysvetlené použitie analýz a metód. 
283.	Rada úradu sa domnieva, že úradom použité výsledky  ekonomických  analýz - test stacionarity a regresná analýza sú už štandardným ekonomickým dôkazom využívaným v rámci aplikácie súťažného práva vo svete. Analýzy v tomto konaní však nie sú použité izolovane ale  v rámci ďalších dôkazov, slúžia ako podporný, skôr kontrolný mechanizmus .
284.	Účastník konania namieta, že mu nie je zrejmé čo malo byť preukazované regresnou analýzou. Čo malo byť podporené regresnou analýzou úrad v rozhodnutí vysvetľuje (viď  bod 258 prvostupňového rozhodnutia).  Úrad regresnú analýzu použil na podporu záveru ako reálne konal Slovnaft, a.s. voči svojím odberateľom, t.j.  že nižšie zľavy, a teda vyššie ceny mali tí odberatelia, ktorí boli menej atraktívni pre konkurentov Slovnaftu, a.s. a lepšie zľavy  a teda lepšie ceny tí, ktorí boli atraktívnejší pre konkurenciu Slovnaftu, a.s.. Ako uvádza úrad  prostredníctvom regresie je možné tiež kvantifikovať, o koľko majú odberatelia menej atraktívni pre konkurenciu horšie zľavy. Z rozhodnutia je preto dostatočne zrejmé čo sa snažil úrad touto analýzou preukázať. Úrad v bode 287 prvostupňového rozhodnutia tiež uvádza, že regresná analýza  bola použitá iba na odhad reálneho správania Slovnaftu, a.s.  na trhu a na overenie hypotézy, či Slovnaft odberateľom diferencuje zľavy nielen na základe deklarovaných faktorov ako odobraté množstvo, ale či zohľadňuje aj to, ako sú atraktívni pre konkurenciu. Úrad teda porovnával čo zohľadňuje Slovnaft, a.s. pri určovaní zliav jednotlivým odberateľom. Úrad svoj postup pri regresnej analýze podrobne popísal a Rada úradu tento postup úradu považuje za dostatočný. Regresná analýza teda iba potvrdila skutkový stav zistený úradom na základe ostatných dôkazov bližšie popísaných v predchádzajúcom texte.
285.	Nemožno teda dať za pravdu účastníkovi konania, že prvostupňový orgán považoval vykonané ekonometrické analýzy za kľúčový dôkaz. V oboch prípadoch, ako pri  definovaní relevantného trhu, tak pri posudzovaní praktiky, úrad vychádzal zo súboru dôkazov, ktoré sú súčasťou rozsiahleho spisového materiálu. Úrad  svoje závery podrobne zdôvodnil a vysvetlil, že  použité analýzy boli v rámci vykonaného dokazovania len podporné a  nepredstavovali dôkaz, na ktorom by úrad založil záver o porušení zákona. Ako úrad, tak aj Rada úradu, opakovane uvádzajú, že nijako nespochybňujú, že každá takáto analýza obsahuje chybovú zložku, keďže ide o skutočnosť imanentnú každému regresnému, či štatistickému alebo  prognostickému modelu. Napriek uvedenému sú tieto metódy a modely široko využívane v rôznych oblastiach života. Ak by sme sa stotožnili s názorom účastníka konania, znamenalo by to vylúčenie akejkoľvek možnosti použitia takéhoto modelu v praxi iba preto, že tento v sebe nesie mieru neistoty, resp. preto, že je založený na pravdepodobnosti. V tomto konaní  je však rozhodujúcou skutočnosť, že úrad na základe použitého modelu nekonštatoval porušenie zákona, ako sa to snaží prezentovať účastník konania, ale úrad iba na základe jemu známych parametrov (jednotlivé zložky zliav) odhadol reálnu tvorbu zliav spoločnosťou Slovnaft, a.s. Úrad teda nezaložil  na štatistickej metóde svoj konečný verdikt o tom, či došlo alebo nedošlo k porušeniu zákona.
286.	Úrad mal k dispozícii zľavy prislúchajúce jednotlivým odberateľom, ktoré porovnal mechanicky, a to podľa zľavových tabuliek na základe Metodiky pravidiel stanovovania predajných veľkoobchodných cien pohonných hmôt spoločnosti Slovnaft, a.s. pre trh SR a na základe zliav predložených Slovnaftom, a.s. v konaní. Zľavy vyrátané takýmto spôsobom sú uvedené  v tabuľkách č. 20, 21, 28 a 32 prvostupňového rozhodnutia. Z uvedených prepočtov vyplynulo, že Slovnaft, a.s. nedodržiaval zľavové tabuľky uvedené v Metodike v praxi, keďže úrad zistil veľké a Slovnaftom,a.s. nevysvetlené rozdiely v zľavách medzi jednotlivými odberateľmi. Úrad vychádzal zo skutočnosti, že Slovnaft, a.s. mohol nastavovať zľavy aj v inej výške ako boli uvedené v Metodike, a preto  použil aj regresnú analýzu na odhad reálneho správania sa Slovnaftu, a.s..
287.	Účastník konania predložil Stanovisko, ktoré vypracoval RNDr. P.K., PhD., ktoré bolo bližšie objasňované na nariadenom ústnom pojednávaní, s ktorým sa účastník konania stotožnil a odkazuje naň vo svojich vyjadreniach k výzve. Rada úradu sa nestotožnila so všetkými závermi obsiahnutými v predloženom Stanovisku z nasledovných dôvodov. 
288.	Rada úradu odmieta námietku o účelovom zjednodušení obchodnej politiky Slovnaftu, a.s. uvádzanú opakovane účastníkom konania v jeho vyjadreniach ako aj v predloženom Stanovisku.
289.	Nemožno akceptovať zápis  rovnice (2) v Stanovisku  v podobe: zľavait = fu(p1 it,. .., pnit ), kde zľava it  označuje zľavu poskytnutú odberateľovi i v čase t, f it vyjadruje spôsob výpočtu zľavy poskytnutej odberateľovi i v čase t, p1it vyjadruje prvý parameter obchodnej politiky Slovnaftu, a.s. uplatnený voči odberateľovi i v čase t a pn it  vyjadruje n-tý parameter obchodnej politiky Slovnaftu, a.s. uplatnený voči odberateľovi i v čase t. Podľa účastníka konania, ak vychádzame z vyššie uvedeného vzťahu potom úradom použitá simplifikácia obchodnej politiky Slovnaftu, a.s.  vo vzťahu k udeľovaniu zľavy pri veľkoobchodnom predaji nafty je daná: zjednodušením spôsobu výpočtu zľavy prostredníctvom nahradenia výpočtov fit jedinou funkciou f a znížením počtu parametrov obchodnej politiky na štyri  pri použití tých istých parametrov pre každého odberateľa a pre každé obdobie udelenia zľavy. Rada úradu však zdôrazňuje, že spoločnosť Slovnaft, a.s. počas správneho konania tvrdila, že parametre určovania zliav boli pre všetkých odberateľov rovnaké a svoju politiku tvorby cien spoločnosť Slovnaft, a.s. prezentovala ako všeobecnú, realizovanú na základe Metodiky, pričom nikde neuviedla,  žeby pri niektorých odberateľoch niečo zohľadňovala inak. Funkcia f teda nemôže mať, podľa Rady úradu,  dimenziu i pre jednotlivých odberateľov. Pri faktoroch, ktoré sa zohľadňujú pri poskytovaní zliav a ktoré poskytol samotný Slovnaft, a.s. sa nerozlišuje medzi odberateľmi i ( t.j. neexistuje tabuľka pre každého zvlášť) a ani sa nemení  v čase t (tabuľky so zľavami nemení, ako tvrdí, pri každom prehodnocovaní ceny). Výpočet zliav pritom nenamietala počas konania  ani samotná spoločnosť Slovnaft, a.s., keď úrad v tabuľkách č. 20, 21, 28 a 32 vyrátal zľavy prislúchajúce jednotlivým odberateľom v oboch rokoch pre všetkých odberateľov rovnakým spôsobom. Nejde teda o nejaké zjednodušovanie, ale zohľadnenie a používanie údajov a informácií poskytnutých účastníkom konania.
290.	Rada úradu  odmieta tvrdenie, že aj zavedenie štyroch vysvetľujúcich premenných predstavuje účelové zjednodušenie obchodnej politiky Slovnaftu, a.s. úradom. Úrad počas konania žiadal účastníka konania o vysvetlenie vplyvu ďalších parametrov na výšku zliav, resp. tvorbu ceny, avšak Slovnaft, a.s. síce počas konania  uvádzal, že nejaké ďalšie parametre existujú  ich vplyv na udeľovanie zliav však nijako nekvantifikoval a navyše interpretácia týchto parametrov bola počas konania zo strany účastníka konania zmätočná a nejednoznačná. Autor predloženého Stanoviska si v tejto súvislosti pri tomto tvrdení odporuje, keď uvádza na str. 9 Stanoviska, že „podľa Metodiky pravidiel stanovovania predajných veľkoobchodných cien pohonných hmôt spoločnosti Slovnaft, a.s.  pre trh SR bola v skúmanom období zľava udeľovaná pri veľkoobchodnom predaji nafty a benzínu určená : a) množstevnou zľavou, b) zľavami a prirážkami uplatňovanými v súvislosti s platobnými podmienkami a c) dopravnými nákladmi.“ Z uvedeného teda  vyplýva, že ani autor Stanoviska neuvádza žiadne iné faktory/premenné, ktoré by mali vplývať  na zľavu  a ani neurobil žiadnu kvantifikáciu vplyvu údajných chýbajúcich premenných. 
291.	Autor v Stanovisku uvádza, že technika umelej premennej, v ekonometrickej praxi označovanej ako „dummy variable“, sa bežne používa pri konštrukcii  ekonometrického modelu vtedy, keď v modeli zahrnuté nezávislé premenné nedostatočne vysvetľujú vývoj závislej premennej. Ďalšia vecne vyargumentovaná nezávislá premenná, ktorá by sa do modelu mohla pridať už k dispozícii nie je, tak sa do modelu pridá umelá premenná, najčastejšie binárna. Táto však, podľa jeho tvrdení,  už vecný rozmer nemá a jej význam spočíva iba v tom, aby model numericky presnejšie popisoval vývoj závislej premennej. Autor Stanoviska ďalej uvádza, že úrad v rámci premennej, ktorú označuje ako „závislosť od Slovnaftu vyjadrená príslušnosťou k určitému sektoru“ zavádza tri binárne premenné, ktorých jedinou úlohou je zohľadnenie odvetvovej príslušnosti odberateľa. Príčina zavedenia týchto premenných je podľa autora Stanoviska, zrejmá a je daná účelom úradu vytvoriť matematickú konštrukciu na dokazovanie diskriminácie odberateľov, v ktorej majú premenné rozhodujúcu úlohu. Na základe výsledkov ich štatistického testovania sa totiž rozhoduje o tom, či udelená zľava bola neodôvodnene nižšia, t.j. či došlo k diskriminácii. Z toho, podľa autora Stanoviska vyplýva, že používanie umelých premenných v rámci zjednodušenia reálneho procesu udeľovania zliav  Slovnaftom, a.s. pri veľkoobchodnom predaji nafty a benzínu  prostredníctvom  matematického modelu bolo účelové. To podľa neho tiež  znamená, že diskriminácia sa nekonštatuje na základe testovania vecne vyargumentovanej, ale umelej premennej, ktorá sa nepoužíva preto, aby z vecného hľadiska lepšie vysvetľovala skúmanú realitu, ale preto, aby numericky dotvorila vopred určený zámer konštruktéra modelu.
292.	Rada úradu odmieta tvrdenia autora Stanoviska, že úrad vytvoril model, ktorý mal potvrdiť jeho vopred prijaté závery, a to z dôvodu, že také niečo ani nie je v praxi možné. Dummy premenná, resp. testovacia premenná, sa do modelu zavádza za účelom testovania hypotézy konštruktéra modelu. Vo väčšine prípadov tieto premenné nie sú priamo merateľné, a preto sa vytvoria na základe jednoznačne rozlíšiteľných vlastností pozorovaní. Napríklad dali by sa vytvoriť dummy premenné, ktoré by charakterizovali odberateľov mladších ako 30 rokov a starších ako 30 rokov, alebo rozdelenie odberateľov na mužov a ženy. Testovať sa teda dá akákoľvek hypotéza. Ak by tieto hypotézy neboli opodstatnené, tak by v modeli vyšli príslušné dummy premenné nesignifikantné, t.j. napríklad, ak by odberatelia ženského pohlavia nemali rozdielne zľavy ako muži, tak dummy premenná reprezentujúca ženy by vyšla nesignifikantná. V takom prípade sa testovaná hypotéza zamietne. Z tohto dôvodu je podľa Rady úradu, akákoľvek účelovosť pridávania dummy premenných vylúčená. Ak by neexistovala diskriminácia, potom by dummy premenné polno alebo priem v regresiách v tabuľkách č. 26, 27 a 36 v prvostupňovom rozhodnutí vyšli štatisticky nesignifikantné. Účelovú manipuláciu s modelom vylučujú aj výsledky v tabuľkách č. 25 a 35 z ktorých vyplýva, že úrad akceptoval výsledky dané regresiou. V tabuľke č. 25, ktorá ukazuje výsledky v prípade nafty za rok 2005, je viditeľné, že testovacia premenná priem vyšla nesignifikantná. Úrad akceptoval výsledok regresie, že odberatelia nafty v roku 2005, zaradení do kategórie priemysel, neboli podľa odhadnutého modelu diskriminovaní. V tabuľke č. 35 sa nachádzajú výsledky regresie pre benzín 2005, z ktorých vyplýva, že odberatelia zaradení do kategórie priemysel a poľnohospodárstvo neboli diskriminovaní, ktoré rovnako úrad akceptoval. 
293.	Autor Stanoviska sa do zápisnice na ústnom pojednávaní vyjadril, že umelá premenná sa na skúmanie vecných záležitostí nepoužíva. Doplnil tiež, že podľa jeho názoru,  je použitie umelej premennej vhodné napríklad na robenie biznis plánu, resp. prognózy, nie však na skúmanie toho, či bol nejaký vecný záver, resp. hypotéza správna. Autor Stanoviska súčasne do zápisnice uviedol, že ekonometrický model bol úradom urobený správne, avšak podľa neho sa nemal v tomto prípade použiť, keďže nejde o skúmanie hypotézy ex ante. V takom prípade, by podľa neho bolo jeho použitie možné. Na doplňujúcu otázku Rady úradu, že ak máme zľavy, ktoré Slovnaft, a.s. poskytuje a nejaké faktory, ktoré spoločnosť uviedla ako faktory zľavy, či by teda umelú premennú nebolo možné použiť na testovanie hypotézy o diskriminácii na základe atraktivity uviedol, že hypotéza je oprávnene položená, avšak nie si je istý, či by použil umelé premenné. Na otázku Rady úradu ako by podľa neho vyzeral nesimplifikovaný model v tomto prípade  a ako možno hovoriť o simplifikácii pri použití dummy uviedol, že by sa snažil nájsť nejaké vysvetľujúce premenné, ktoré však nie sú dummy. Ak by sa použilo dummy, uviedol, zvýšila by sa presnosť modelu, no nemožno z toho urobiť vecné závery. Rada úradu sa nestotožňuje s tým, že zavedením dummy premenných sa iba zvýši presnosť modelu, ale nemožno z toho robiť vecné závery. Okrem zvýšenia presnosti modelu má štatistická a ekonomická významnosť umelých premenných aj vecný význam pri dokazovaní praktiky diskriminácie. Rada úradu sa preto nestotožňuje s tvrdením, že umelé premenné nie je vhodné používať na skúmanie vecných záverov a na testovanie hypotéz. Autor Stanoviska však napriek svojím predchádzajúcim tvrdeniam do zápisnice  následne pripustil vloženie inej umelej premennej (v súvislosti s regionálnou príslušnosťou - okresy), čím v podstate spochybnil svoju kritiku používania umelých premenných.
294.	 Uviedol tiež, že „ak ide o udeľovanie zliav, tam boli použité spoločnosťou Slovnaft, a.s. vecné premenné, a následne, aby model lepšie popisoval skutočnosť bola použitá umelá premenná.“ K tomuto tvrdeniu Rada úradu uvádza, že ak teda model s umelými premennými lepšie opisuje skutočnosť (čo autor Stanoviska) priznáva, tak potom má takýto model vecné opodstatnenie. Hocijaké umelé premenné, ktoré by nezodpovedali skutočnej obchodnej politike Slovnaftu, a.s., by museli vyjsť štatisticky nevýznamné. K jeho tvrdeniu, že „umelé premenné sa v ekonometrii používajú, keď model na základe vecných premenných nedostatočne vysvetľuje realitu a vtedy použitie umelej premennej má za následok, že sa charakteristiky modelu vylepšia“ Rada úradu musí konštatovať, že štatistická charakteristika modelu sa zavedením umelej premennej významne vylepší iba v tom prípade, že zavedená umelá premenná má vecný význam, t.j. zodpovedá tomu, čo sa skutočne stalo a je premietnutá v údajoch a vyjde štatisticky významná.
295.	Do zápisnice na ústnom pojednávaní autor Stanoviska ďalej  na otázku, či by kvôli chybovej zložke, typickej pre každý takýto model, odmietol apriori jeho použitie v súťažnom práve uviedol, že „výrok by musel byť taký, že Slovnaft, na danú mieru pravdepodobnosti konal tak, aký bol záver – napr. 99%.“ Takže takto odhadovať by to nešiel. Do zápisnice uviedol, že v podstate nevie ako by vytvoril ekonometrický model pre tento prípad bez umelej premennej, ale hľadal by premennú s vecným obsahom i keď nevie akú. Zároveň si, podľa Rady úradu, protirečí v tom, keď záverom uviedol, že akákoľvek hypotéza sa môže testovať, ale modelovou cestou by v tomto prípade nešiel, nevedel však uviesť ako inak diskrimináciu testovať. Rada úradu poukazuje na to, že odborná ekonometrická literatúra pritom bežne uvádza, že umelé premenné je možné používať na testovanie hypotéz, a to bez ohľadu na to, či ide o ex ante alebo ex post testovanie hypotézy.
296.	Podstatnou je v tomto prípade, podľa Rady úradu, skutočnosť, že ak by vytvorené dummy premenné boli neopodstatnené alebo nelogické, tak v regresiách by vyšli štatisticky nevýznamné. Úradom skonštruované umelé premenné nie sú produktom nejakého štatistického skúšania, ale sú odvodené zo skúmania protisúťažnej praktiky iným (nie ekonometrickým) spôsobom - vykonaným dokazovaním. Úrad použitie dummy premenných dostatočne odôvodnil v bodoch 256 a 260-263 prvostupňového rozhodnutia. Výsledky o diskriminácii boli preukázané na základe iných dôkazov, detailnejšie popísaných úradom v prvostupňovom rozhodnutí,  ktoré regresná analýza len potvrdila. Závery o diskriminácii jednoznačne vyplynuli z  mechanických prepočtov vykonaných úradom, závery ktorých sú  v tabuľkách č. 20, 21, 28 a 32 v prvostupňovom rozhodnutí.
297.	Autor Stanoviska uvádza, že v bežnej ekonometrickej praxi sa úroveň hodnoty koeficientu R2 dosiahnutá úradom, z hľadiska vyvodenia presných vecných záverov na základe odhadnutého modelu,  zvyčajne považuje za nedostatočnú. Koeficienty R2 uvedené v tabuľkách č. 25 až 27 rozhodnutia úradu sú síce podľa autora Stanoviska vzhľadom na veľký počet pozorovaní štatisticky významné, no pohybujú sa v rozmedzí 0,761 až 0,785, čo predstavuje menej než 80% z hodnoty tohto koeficientu predstavujúcej stav kedy ekonometrický model presne popisuje pozorované hodnoty. Podľa názoru Rady úradu v tomto tvrdení autor Stanoviska neodlišuje bežnú ekonometrickú prax pri prognostických odhadoch od praxe pri použití prierezových dát, ktoré použil aj úrad. Nie je zrejmé na základe čoho autor odkazuje na  referenčnú hodnotu 0,8 pre koeficient determinácie (R2). Rada úradu s poukazom na odbornú literatúru uvádza, že nie je opodstatnené tvrdiť, že sa takáto úroveň považuje za nedostatočnú. Tiež je potrebné zdôrazniť, že vysoké hodnoty koeficientu determinácie sú štandardné v prípade použitia časových radov, ktoré sa v prognostických modeloch používajú v prevažnej miere. V prípade prác s prierezovými dátami, s akými úrad pracoval pri regresiách, sa akceptujú aj nižšie hodnoty koeficientu determinácie, ktoré sú aspoň 0,5. Táto skutočnosť je uvedená aj v ekonometrickej literatúre. Na druhej strane autor Stanoviska nevedel na ústnom pojednávaní do zápisnice uviesť žiadny odkaz na relevantnú teóriu, ktorá by jeho názor podporovala a uviedol iba, že nepozná prípad, kedy by sa takýto model použil na ex post vyjadrenie podobného javu, ktorý je predmetom diskusie. Uviedol tiež, že ním uvádzané  modely sa týkali časových radov a do akej miery to boli aj prierezové dáta, čo je prípad v tomto konaní,  nevedel uviesť. 
298.	Autor Stanoviska poukazoval na potrebu  použitia štatistiky MAPE (Mean average percentage error). Do zápisnice na ústnom pojednávaní uviedol, že MAPE štatistika sa dá podľa neho vypočítať vždy aj pri prierezových dátach, ktoré boli použité v tomto prípade. Na  doplňujúcu otázku Rady úradu, že ak sú yt údaje blízko 0 výsledky sú nepresné, autor Stanoviska reagoval iba odkazom na webovú stránku Univerzity v Marylande, kde je podľa neho možné získať bližšie údaje. Avšak podľa názoru Rady úradu MAPE štatistika je  bežne používaná najmä v prognostickej oblasti pri použití časových radov, a nie pri prierezových dátach. Samotná štatistika MAPE je pritom definovaná ako
,
kde m je počet pozorovaní, yt je vysvetľovaná premenná v čase t a ft je jej         prognozovaná hodnota pre čas t. Je preto zrejmé, že štatistika MAPE sa nedá definovať, keď hodnota yt je rovné 0 (delenie nulou). V našom konkrétnom prípade vysvetľovanou premennou yt je prislúchajúca zľava pre odberateľa, ktorá  pre rozličných odberateľov mohla byť záporná (zľava), kladná (prirážka) a mohla byť aj nulová. Jednoznačne z toho vyplýva, že vyčíslenie MAPE štatistiky v tomto prípade nie je možné. Uvedené možno podporiť aj odbornou  literatúrou. V odborných článkoch je pritom podľa Rady úradu  bežné uvádzať pri modeloch hlavne počet pozorovaní, odhadnuté koeficienty, p-hodnoty príp. t-štatistiky a základné popisné štatistiky modelu, ako napr. koeficient determinácie, ktoré úrad vo svojom rozhodnutí uvádza. MAPE štatistika, ktorá sa používa najmä pri časových radoch,  je v tomto prípade nepoužiteľná. Samotný účastník konania pritom vo svojich vyjadreniach, napriek svojim námietkam, neuvádza ani základné popisné štatistiky.
299.	Autor vo svojom Stanovisku uvádza, že  zvýšenie nespoľahlivosti zistenia dané         odhadom funkcie 
bolo ďalej prehĺbené spôsobom jej použitia na vyvodenie záverov dotýkajúcich sa reálnej obchodnej politiky Slovnaftu, a.s.. Podstata tohto použitia bola pritom, podľa autora, daná účelovou interpretáciou a aplikáciou úradom definovaných umelých premenných. Úrad účelovo nezahŕňa do modelu umelú premennú za kategóriu predaj, čo odôvodňuje bližšie nevysvetlenými technickými príčinami. Podstatou týchto príčin je podľa neho, pravdepodobne to, aby sa vynechaná kategória mohla deklarovať za referenčnú a koeficienty 04 a 05, ktoré sú pri umelých premenných polno a priem vyhlásiť za také, ktoré vyjadrujú rozdiel v zľavách medzi referenčnou kategóriou na jednej strane a kategóriami polno a priem na strane druhej.
300.	Rada úradu tvrdenú účelovosť opakovane odmieta.  Autor  Stanoviska, však  ďalej správne popisuje dôvody nezahrnutia jednej dummy premennej do regresnej rovnice. Tieto dôvody boli popísané aj v bode 275 prvostupňového rozhodnutia. Ak by boli do modelu zahrnuté všetky definované dummy premenné, nastala by tzv. dokonalá multikolinearita medzi vysvetľujúcimi premennými a model by sa nedal odhadnúť. Aj v tejto súvislosti možno poukázať na základnú ekonometrickú literatúru. Podľa autora Stanoviska nespoľahlivosť zistenia vedúceho k záveru o výške majetkového prospechu pri veľkoobchodnom predaji nafty je predovšetkým daná:
•	výpočtom tzv. nediskriminačnej zľavy na základe účelovej aplikácie regresnej funkcie a
•	interpretáciou súčtu rozdielov medzi skutočne poskytnutou zľavou a jej odhadom ako majetkového prospechu.

Úrad pri výpočte tzv. nediskriminačnej zľavy vychádzal z funkcie: 
      nediskriminačná zľava = β0 + β1*log(mnozstvo) +β2* platba + β3*km,	(4)

ktorá sa získala zo vzťahu (3) vynechaním umelých premenných a premennej u. Keďže predmetná regresia predstavuje iba zjednodušený model správania sa Slovnaftu, a.s., ktorého nepresnosť je zvyšovaná aj odhadom, potom sa z nej, podľa autora Stanoviska, objektívne nedá vyčítať to ako sa Slovnaft, a.s. pri určovaní zliav v skutočnosti správal, ale iba to ako sa približne mohol správať. Preto zľavy, ktoré boli vypočítané použitím funkcie typu (4) prehlásiť za nediskriminačné, je podľa neho  rýdzo účelové. Rada úradu v tejto súvislosti opätovne zdôrazňuje, že ide  o odhad skutočného správania sa Slovnaftu, a.s., keďže bolo preukázané, že sa nesprával podľa zľavových tabuliek uvedených v ním predloženej Metodike.
V Stanovisku sa ďalej uvádza, že funkcia (5) – čo je funkcia na výpočet tzv. nediskriminačnej zľavy v roku 2005:

	nediskrimin. zlava = 258,26 - 114,52 *log (mnozsto) + 6,62*platba + 1,48*km  (5)

	bola získaná vynechaním umelej premennej polno z regresného modelu obsiahnutého v tabuľke č. 26 (str.80), ktorá je uvedená v rozhodnutí. Touto úpravou sa presnosť modelu, podľa autora Stanoviska znížila, čo znamená, že koeficient R2 pre funkciu (5) by	nedosahoval ani úroveň 0,7613 a rozdiel medzi skutočnou a modelovanou hodnotou poskytnutej zľavy zvýšil. 
	Funkcia (6) – čo je funkcia na výpočet tzv. nediskriminačnej zľavy v roku 2006:

	nediskrimin. zlava = 434,98 - 152,01 *log (mnozsto) + 5,23*platba +1,11 *km  (6) 

	bola získaná, podľa Stanoviska,  vynechaním umelých premenných polno a priem z  regresného modelu obsiahnutého v tabuľke č. 27 (str. 81), ktorá je uvedená v rozhodnutí. Touto úpravou sa presnosť modelu znížila, čo znamená, že koeficient R2 pre funkciu (6) by bol pod úrovňou 0,7853 a rozdiel medzi skutočnou a modelovanou hodnotou poskytnutej zľavy zvýšil. Z uvedeného, podľa autora Stanoviska vyplýva, že to čo úrad deklaruje ako tzv. nediskriminačnú zľavu je vlastne zvýšenou nepresnosťou zaťažený odhad skutočnej zľavy. Autor Stanoviska  opätovne uvádza,  že zistenie na základe ktorého úrad dospel k výsledkom modelových výpočtov označovaných ako nediskriminačná zľava, je potrebné považovať za nespoľahlivé.
301.	Rada úradu konštatuje, že autor Stanoviska v tejto súvislosti mylne interpretuje výsledky odhadu majetkového prospechu. Tvrdenie: „Funkcia (5) bola získaná vynechaním umelej premennej polno z regresného modelu obsiahnutého v tabuľke 26 (str.80), ktorá je uvedená v rozhodnutí. Touto úpravou sa presnosť modelu znížila, čo znamená, že koeficient R2 pre funkciu (5) by nedosahoval ani úroveň 0,7613 a rozdiel medzi skutočnou a modelovanou hodnotou poskytnutej zľavy zvýši.“ nemožno akceptovať. Úrad totiž najskôr odhadol koeficienty v regresných rovniciach so zahrnutými dummy premennými. Ku každému z týchto odhadov prislúcha koeficient determinácie (R2). Vo výpočte majetkového prospechu však už úrad neodhadoval žiadny ďalší model pomocou regresnej rovnice.  V dôsledku tohto nemohlo dôjsť k žiadnej zmene koeficientu determinácie, resp. zvýšeniu nepresnosti modelu. Koeficienty pri jednotlivých premenných nachádzajúce sa v rovniciach, použité pre výpočet majetkového prospechu (bod 379 rozhodnutia), sú použité z predošlých odhadov rovníc so zahrnutými dummy premennými (viď tabuľky č. 26, 27 a 36 v prvostupňovom rozhodnutí), pričom dummy premenné sú vynechané z dôvodu predpokladu neexistencie diskriminácie. Obdobné tvrdenia sa v Stanovisku vzťahujú aj na výpočet majetkového prospechu pri nafte aj pri benzíne, a preto sa vyjadrenie Rady úradu v tejto súvislosti vzťahuje k obom.
302.	Tvrdenie v predloženom Stanovisku, že funkcia „ ... (2) vyjadruje vzorec, na základe ktorého sa v rámci modelu úradu vyjadrujúceho proces udeľovania zliav pri veľkoobchodnom predaji nafty a benzínu  dá vypočítať množstevná  zľava, ...“Rada úradu neakceptuje. Úrad takéto tvrdenie v prvostupňovom rozhodnutí nikde neuvádza. Koeficient β1, tak ako je to definované v bode 276 prvostupňového rozhodnutia, vyjadruje vplyv odobratého množstva na celkovú zľavu spôsobom, ak sa zvýši odobraté množstvo o 1%, tak sa zmení zľava o β1/100 Sk na 1000 l. Teda vzorec (2) vyjadruje iba vplyv množstva na konečnú zľavu a nie výšku množstevnej zľavy. Z toho dôvodu aj celá tabuľka 1 uvedená v Stanovisku je chybná a irelevantná. Spoločnosť Slovnaft, a.s. sama deklarovala logaritmické určovanie množstevných zliav, čiže  spoločnosť Slovnaft, a.s. nastavuje množstevné zľavy podľa vzorca .
	yi=c0+c1.ln (množstvoi), kde yi je výška množstevnej zľavy pre i-teho zákazníka a c0, c1 sú Slovnaftom,a.s. určené koeficienty. Hoci koeficienty c0 a c1  nie sú známe, dajú sa však odhadnúť pomocou tabuliek množstevných zliav (napr. tabuľka č. 16 v rozhodnutí pre naftu). Pri každom pásme potom možno vziať  aritmetický priemer hornej a dolnej hranice pásma, ako reprezentanta (yi) daného pásma.

Od (v 1000 l)	Do (v 1000 l)	priemer	zľava	
0	460	230	-100	
460	700	580	-200	
700	900	800	-210	
900	1 000	950	-300	
1 000	1 700	1350	-360	
1 700	3 200	2450	-510	
3 200	4 000	3600	-580	
4 000	8 000	6000	-600	
8 000	12 000	10000	-630	
12 000	15 000	13500	-640	
15 000	25 000	20000	-660	
25 000	35 000	30000	-680	
35 000	45 000	40000	-710	
45 000	60 000	52500	-730	
60 000	70 000	65000	-760	
70 000	85 000	77500	-780	
85 000	100 000	92500	-810	
100 000	115 000	107500	-830	
115 000			-850	
Odhadom danej rovnice dostávame : y1= 460,46-112,75.ln (množstvoi),
                                                                    (7,26) (-16,45)
kde v zátvorkách sú t-štatistiky premenných. R2 = 0,94. Počet   pozorovaní:18.
303.	Z výsledku vyplýva, že konečnú množstevnú zľavu určuje suma dvoch zložiek: určitej konštanty a premennej log(množstvo) s príslušným koeficientom. Autor Stanoviska sa zaoberal iba s druhou zložkou, konštantou sa nezaoberal a z tohto dôvodu vyšli absolútne percentuálne rozdiely v tabuľke 1 v Stanovisku neprimerane vysoké. Samotná konštanta c0 v regresiách úradu (bod 274 prvostupňového rozhodnutia) nie je samostatne vyčíslená, keďže úrad zaujímala hlavne výška celkovej zľavy a zároveň v modeloch sa bežne používa iba jedna konštanta. Konštanta c0 je teda súčasťou jednej všeobecnej konštanty β0, ktorá však obsahuje aj iné zložky. Nie je možne z nej alokovať výšku konštanty prislúchajúcu množstevnej zľave, a preto ani nie je explicitne uvádzaná v prvostupňovom rozhodnutí. Autor Stanoviska však zanedbaním tejto konštanty sústavne podhodnocoval hodnoty v stĺpci o chýbajúcu konštantu, a preto výsledky v tabuľke 1 Stanoviska nemôže Rada úradu považovať za relevantné.
304.	 Na druhej strane je, podľa Rady úradu, potrebné zdôrazniť, že úrad neodhadol  regresný model, ktorý by dokonale kopíroval zľavové tabuľky Slovnaftu, a.s..  Keďže sa preukázalo, že Slovnaft,a.s. neudeľoval zľavy podľa predmetných zľavových tabuliek (viď  tabuľky č. 20, 21, 28 a 32 prvostupňového rozhodnutia), tak úrad odhadoval reálne správanie spoločnosti Slovnaft, a.s. pri udeľovaní zliav. Z tohto dôvodu odhadnuté správanie sa nemusí zhodovať s deklarovaným správaním z Metodiky, a preto existujú odchýlky medzi zľavovými tabuľkami a odhadnutým správaním, aj keď nie v takej miere ako v tabuľke č.1 Stanoviska.
305.	V Stanovisku sa tiež v súvislosti s posúdením vplyvu platby na výšku zľavy  namieta, že modelový výpočet úradu prirážku k množstevnej zľave vyplývajúcu z platby nejakým spôsobom odhadoval, ale ďalšiu zľavu, ktorú platba mohla generovať už nezohľadňoval. Napr. podľa systému zliav a prirážok, ktorý Slovnaft, a.s. v uvedenom období v súvislosti s platobnými podmienkami uplatňoval sa [popis mechanizmu poskytovania zľavy za splatnosť] Sk na 1000 litrov. To znamená, že o túto zľavu sa množstevná zvyšovala. Podľa postupu úradu však to nebola zľava, ale prirážka, o ktorú sa množstevná zľava znižovala. V prípade nafty v roku 2005 pre uvedenú splatnosť to činilo od [číselný údaj] do [číselný údaj] Sk na 1000 litrov. V Stanovisku sa tiež zdôrazňuje, že zatiaľ čo  Slovnaft, a.s. používa ten istý systém zliav a prirážok bez ohľadu na to či ide o naftu alebo benzín, tak modelový prístup úradu pracuje s iným odhadom pre naftu a s iným pre benzín pre každý rok skúmaného obdobia.
306.	V prípade rozboru vplyvu platby na výšku zľavy sa autor Stanoviska, podľa Rady úradu, dopustil tej istej chyby ako pri analýze vplyvu odobratého množstva. Ako úrad opísal v bode 276 prvostupňového rozhodnutia, koeficient β2 vyjadruje o koľko Sk/1000 l sa zvýši konečná zľava pri zvýšení splatnosti faktúry o 1 deň. V žiadnom prípade sa nedá zo vzorca/funkcie (3) vyčísliť zľava za platobné podmienky. Opäť sa dá vyjadriť vplyv splatnosti faktúry na zľavu za splatnosť ako y1=d 0+d1.platbai ,  kde yi je výška zľavy za splatnosť pre i-teho zákazníka a d0, d1 sú odhadované koeficienty priamky. Zo schémy 24 v prvostupňovom rozhodnutí vyplýva, že výška konštanty d0 bude v rozmedzí -100 až -200. Autor stanoviska opäť zanedbal vplyv tejto konštanty. Konštanta d0 znova nie je explicitne vyčíslená v úradom prevedených regresiách jednak z dôvodu, že úrad zaujímala hlavne celková zľava a na druhej strane v regresných modeloch je štandardom použitie iba jednej konštanty. Táto konštanta d0 je v regresných modeloch úradu opäť zahrnutá v konštante β0, ktorá však obsahuje aj iné zložky (napr. konštantu pre množstevnú zľavu). Autor Stanoviska zanedbaním tejto konštanty nesprávne interpretoval vzorec (3) Stanoviska, ktorú označoval ako zľava za splatnosť faktúry, pričom tá je iba časťou tej zľavy.
307.	V súvislosti s vplyvom dopravných nákladov na výšku zľavy autor Stanoviska uvádza, že ...“ (4) vyjadruje vzorec, na základe ktorého sa v rámci modelu úradu vyjadrujúceho proces udeľovania zliav pri veľkoobchodnom predaji nafty a benzínu  dá vypočítať zníženie poskytovanej množstevnej zľavy o dopravné náklady, ktoré by mali predstavovať určitý odhad prirážok udeľovaných Slovnaftom v zmysle c).“ Na základe uvedeného vzorca sa dá, podľa jeho názoru  konštatovať, že ak si odberateľ zabezpečí dopravu sám je hodnota (4) nulová a rastom vzdialenosti, na ktorú musí dodávateľ prepravovať kontrahované množstvo nafty, resp. benzínu rastie aj hodnota (4). Ďalej uvádza, že z uvedeného vyplýva, že v rámci modelu (1) člen (4) vyjadruje prirážku, o ktorú sa množstevná zľava odhadnutá členom (2) znižuje. Toto znižovanie je spojité a závisí od vzdialenosti, na ktorú musí dodávateľ prepravovať kontrahované množstvo paliva. Podstata rozdielu tohto postupu v porovnaní so systémom na znižovanie poskytovanej množstevnej zľavy o dopravné náklady používaného Slovnaftom, a.s. spočíva v tom, že prirážka v systéme Slovnaftu, a.s, nie je určená v závislosti od vzdialenosti, na ktorú musí dodávateľ prepravovať palivo, ale je daná súčinom tejto vzdialenosti a koeficientu prirážky za dopravu, ktorého hodnota je uvedená v tabuľke a závisí od množstva kontrahovaného paliva. Kým Slovnaft, a.s používa ten istý systém prirážok bez ohľadu na to, či ide o naftu alebo benzín, tak modelový prístup úradu, podľa Stanoviska,  pracuje s iným odhadom pre naftu a s iným pre benzín pre každý rok skúmaného obdobia.
308.	Podľa názoru Rady úradu pri zľavách za dopravu si autor Stanoviska nesprávne  interpretoval zľavovú politiku Slovnaftu, a.s.. Spoločnosť Slovnaft, a.s. účtovala náklady za dopravu iba v závislosti od vzdialenosti, a nie v závislosti aj od kontrahovaného množstva. Napríklad [na príklade popísaný mechanizmus účtovania nákladov/prirážky za dopravu]. Je zrejmé že, v žiadnom kroku nevstupuje do výpočtu prirážky za dopravu kontrahované množstvo nafty zákazníka. Je ešte potrebné zdôrazniť, že prirážka za dopravu nie je súčinom vzdialenosti a prislúchajúceho koeficientu ako uvádza autor. Na základe vzdialenosti patrí zákazník do určitého pásma v tabuľke č.19, a toto pásmo má priradený koeficient prirážky. Táto prirážka sa potom (po zjednotení jednotiek na Sk / 1000 l) prirátava ku konečnej zľave a nenásobí sa vzdialenosťou zákazníka. Zľavy za dopravu spoločnosti Slovnaft,a.s. sú v podobnej štruktúre ako množstevné zľavy, teda obe majú nespojitý charakter, kde napr. množstevná zľava sa určí na základe toho, do ktorého pásma patrí odobraté množstvo zákazníka. Ak sa určila reprezentatívna hodnota každého pásma (aritmetický priemer hornej a dolnej hranice) a vykreslila sa takto vzniknutá krivka, bolo zrejmé, že zľavy sú určované logaritmickým spôsobom (túto skutočnosť deklarovala sama spoločnosť Slovnaft, a.s.). Úrad použil rovnaký postup aj v prípade prirážok za dopravu. Ako je zrejmé zo schémy č.25 v prvostupňovom rozhodnutí, prirážky prislúchajúce za dopravu majú lineárny charakter. Úrad teda použil aproximáciu lineárnou funkciou.
309.	Stanovisko sa tiež zaoberá aj vplyvom umelých premenných vyjadrujúcich sektorovú príslušnosť na výšku zľavy. Konkrétne sa v tejto súvislosti v Stanovisku uvádza, že kým v prípade vplyvu kontrahovaného množstva, platby a dopravných nákladov na výšku zľavy ide o objektívne faktory, ktorých opodstatnenosť vyplýva z obchodnej politiky Slovnaftu, a.s., tak v prípade vplyvu umelých premenných vyjadrujúcich sektorovú príslušnosť na výšku zľavy ide o faktory, ktorých zaradenie do modelu (1) vyplýva zo subjektívneho zámeru úradu. Jeho podstatou je konštrukcia nástroja, ktorý by mal slúžiť na dokazovanie hypotézy úradu o atraktívnosti, resp. neatraktívnosti odberateľov na základe sektorovej príslušnosti a z toho vyplývajúceho rozdielneho zaobchádzania zo strany Slovnaftu, a.s. v oblasti poskytovania zľavy pri veľkoobchodnom predaji nafty a benzínu. Autor  Stanoviska dodáva, že kým zaradenie jednotlivých zákazníkov do kategórií (priemysel, doprava, atď.) zo strany Slovnaftu, a.s. je dané objektívnym charakterom ich prevažujúcej hospodárskej aktivity v nadväznosti na odvetvovú klasifikáciu ekonomických činnosti, tak zo strany úradu je toto zaradenie interpretované ako klasifikácia zákazníkov z aspektu rozdielnosti zaobchádzania. Stanovisko uvádza, že (5) vyjadruje vzorec, na základe ktorého sa v rámci modelu úradu vyjadrujúceho proces udeľovania zliav pri veľkoobchodnom predaji nafty a benzínu  dá vypočítať zníženie poskytovanej množstevnej zľavy o istú čiastku v prípade, ak zákazník patrí do sektora polno, resp. priem. Táto čiastka sa rovná príslušnému koeficientu, t.j. β4, resp. β5. Na ilustráciu sa dá, podľa jeho názoru uviesť, že pre rok 2006 je hodnota β4 pre naftu [číselný údaj]. To znamená, že podľa výpočtu na základe modelu (1) kvantifikovaného pre rok 2006 sa vypočítaná množstevná zľava každého zákazníka, ktorý patrí do sektora polno  automaticky znižuje o [číselný údaj] Sk na 1000 litrov kontrahovanej nafty. Tento odpočet nemá vecné opodstatnenie v obchodnej politike Slovnaftu, a.s., ktorá sa v skúmanom období aplikovala v oblasti udeľovania zliav pri veľkoobchodnom predaji nafty a benzínu. Je iba umelo vytvorený úradom.
310.	Úradom odhadnuté regresie pomocou testovacích štatistík ukázali, že sa spoločnosť Slovnaft, a.s. správala pri porovnateľnom plnení k jednotlivým  zákazníkom neodôvodnene rozdielne. Úrad v rámci regresnej analýzy vytvoril štandardným spôsobom hypotézu, ktorú regresný model mal otestovať. Na základe testu sa dalo následne  zistiť, či sa daná hypotéza potvrdila alebo zamietla. Aj regresné modely potvrdili v prípade nafty za rok 2005 a 2006 a benzínu za rok 2006, že zákazníci patriaci do sektoru poľnohospodárstvo alebo priemysel majú objektívne nezdôvodnené nižšie zľavy ako ostatní zákazníci. Ak by to tak nebolo, v modeli by boli prislúchajúce dummy premenné nesignifikantné, tak ako to bolo v prípade benzínu v roku 2005.
311.	V Stanovisku sa autor zaoberá Interpretáciou koeficientov modelu z aspektu elasticity závislej premennej. V Stanovisku sa uvádza nasledovné. Vo všeobecnosti, v prípade modelu y = f(xi) pre i = 1,... ,n elasticita závislej premennej y vzhľadom k nezávislej premennej xi je daná: δy/δ xi . Interpretuje sa ako absolútna zmena závislej premennej (vyjadrená v jej meracích jednotkách) spôsobená zmenou i-tej nezávislej premennej o jej jednu meraciu jednotku, a to za predpokladu, že ostatné vysvetľujúce premenné modelu sa nemenia. Elasticita zľavy vzhľadom ku kontrahovanému množstvu: δZlava/δmnozsto = β1/mnozstvo (6). Zo vzťahu (6) vyplýva, že zvýšenie kontrahovaného množstva nafty (benzínu) o 1 tis. litrov pri predpoklade nemennosti ostatných nezávislých premenných modelu (1) zvýši poskytnutú zľavu o β1/mnozstvo Sk na 1000 litrov nafty (benzínu). Elasticita zľavy vzhľadom k platbe: δZlava/δlatba = β2   (7).  Zo vzťahu (7) vyplýva, že zvýšenie splatnosti faktúry o 1 deň pri predpoklade nemennosti ostatných nezávislých premenných modelu (1) zníži poskytnutú zľavu o β2 Sk na 1000 litrov nafty (benzínu). Elasticita zľavy vzhľadom k dopravným nákladom: δZlava/δm = β3    (8). Zo vzťahu (8) vyplýva, že zvýšenie dopravnej vzdialenosti o 1 kilometer pri predpoklade nemennosti ostatných nezávislých premenných modelu (1) zníži poskytnutú zľavu o β3 Sk na 1000 litrov nafty. 
312.	V časti Stanoviska, kde sa autor zaoberá obmedzenosťou  modelu z hľadiska vyjadrenia zľavy, uvádza nasledovné. Zľavu k cene kontrahovaného paliva vyjadruje funkcia (1) iba vtedy, ked' jej hodnota je menšia ako nula. To znamená, keď platí: (βo + β2 *platba + β3*km + β4*polno + β5*priem + u) / log(mnozstvo)< -β1	(9). Z uvedeného vzťahu vyplýva, že model (1) neumožňuje vyjadrenie všetkých obchodných situácií, ktoré sa v praxi bežne vyskytujú. Ilustrovať to možno odhadom modelu (1) pre naftu za rok 2006, na základe ktorého je daná pre naftu za rok 2006 nasledovná kvantifikácia vzťahu (9): [dosadené konkrétne údaje do vzorca], ktorý označíme ako (10). To znamená, že kvantifikácia modelu (1) pre naftu v roku 2006 vyjadruje zľavu iba vtedy, keď platí vzťah (10). Ako príklad zoberme zákazníka, ktorý podniká v poľnohospodárstve, platí v hotovosti a dopraví si naftu sám, t.j. priem=0, polno=l, km=0, platba=0. Pre takéhoto zákazníka uvedeným modelom nemožno vyjadriť zľavu ani vtedy, ak by kontrahoval až 60 000 tis. litrov nafty. Je potrebné pritom dodať, že podľa systému udeľovania množstevných zliav, ktorý Slovnaft, a.s. v uvedenom období používal, napr. 55 000 tis. litrom kontrahovaného množstva nafty prislúchala množstevná zľava až [číselný údaj] Sk na 1 tis. litrov. Autor Stanoviska, ďalej uvádza, že v prípade úradom použitého modelu nejde iba o nepresné zjednodušenie vyjadrenia obchodnej politiky Slovnaftu, a.s. v oblasti zliav pri veľkoobchodnom predaji nafty a benzínu, ale aj také zobrazenie skúmanej reality, ktoré neumožňuje vyjadrenie všetkých obchodných situácií, ktoré sa praxi bežne vyskytujú.
313.	Tvrdenia v Stanovisku, podľa Rady úradu, sú chybné. Chyba vo výpočtoch autora v tejto časti vyplýva z použitia logaritmu s dekadickým základom. Úrad vo svojich výpočtoch používal prirodzený logaritmus, často označovaný ako ln. V ekonometrickej praxi sa bežne používa práve prirodzený logaritmus. Nesprávne označenie vyplynulo z toho, že použitý software Eviews označuje prirodzený logaritmus taktiež ako log. Pri použití prirodzeného logaritmu v autorom modelovanej situácii je hraničná hodnota kontrahovaného množstva potrebná na dosiahnutie zľavy iba [číselný údaj] litrov nafty. T.j. zákazník, ktorý podniká v poľnohospodárstve, platí v hotovosti a dopraví si naftu sám, by musel kontrahovať aspoň [číselný údaj] litrov nafty a viac, aby dosiahol zľavu. Teda ak by zákazník s vyššie uvedenými vlastnosťami kontrahoval 55 000 tis. litrov nafty ako sa uvádza v Stanovisku, tak podľa úradom odhadnutého modelu by mu prislúchala celková zľava vo výške [číselný údaj] Sk/1000 l. Táto čiastka je dokonca veľmi blízka zľave vypočítanej podľa zľavových tabuliek Slovnaftu,a.s..
314.	Rada úradu sa nestotožňuje s autorom Stanoviska, keď tento uvádza, že existencia diskriminácie má opodstatnenie v obchodnej politike Slovnaftu, a.s., a  to  s odkazom na rôzne faktory, vrátane makroekonomických ako inflácia a pod., ktoré správanie spoločnosti môžu ovplyvňovať. Diskriminácia môže podľa európskeho ako aj národného práva predstavovať protisúťažnú praktiku. Je obtiažne si predstaviť ako by inflácia mohla odôvodniť odlišné správanie spoločnosti voči jednotlivým jej odberateľom. Podľa názoru Rady úradu rôzne makroekonomické ukazovatele môžu mať vplyv na cenovú politiku Slovnaftu, a.s. ako takú, ale nie na diferencované dojednávanie cien s jednotlivými odberateľmi. Ak sa totiž mení makro prostredie, môže sa meniť obchodná politika v čase, ale nie v tom istom čase voči jednotlivým odberateľom. Autor Stanoviska sám presne neuviedol ako by mohol nejaký konkrétny makroekonomický ukazovateľ ovplyvniť, že Slovnaft, a.s. dá dvom odberateľom za rovnakých podmienok odlišnú cenu. Uviedol síce určité faktory, ako vysoko inflačné prostredie, avšak, i keď si Rada úradu nevie prestaviť ako by tento faktor mohol spôsobiť diferencovaný prístup Slovnaftu, a.s. k jeho obchodným partnerom, t.j. že u niektorých odberateľov by to zohľadnil a u iných nie, podľa vedomostí Rady úradu v čase, keď k posudzovanej praktike dochádzalo, bol makroekonomický vývoj relatívne priaznivý, bez nejakých šokov, na ktoré by bolo potrebné reagovať špeciálnymi opatreniami. Avšak, ani samotný Slovnaft, a.s. pritom v konaní na základe dožiadania úradu na zdôvodnenie odlišností v jednotlivých prípadoch dohodovania cien neuviedol žiaden takýto faktor. Záverom k tejto časti Rada úradu konštatuje, že sa vo všeobecnosti nestotožňuje s názorom, že umelé premenné sa používajú iba ako technické vylepšenia modelov bez vecného obsahu. Umelá premenná, podľa názoru Rady úradu, vecné hľadisko má. Rada úradu preto ani nepovažuje vyjadrenia účastníka konania, vrátane vyjadrení autora Stanoviska za také, ktoré by spochybnili jej doterajšie závery a nesúhlasí  s tvrdením o účelovom zaradení dummy premennej za účelom dotvorenia vopred určeného zámeru úradu.
315.	Samotné zadanie ako komerčnej zákazky od účastníka konania pre autora Stanoviska znelo, že má posúdiť, či sa „prípad dá takýmto spôsobom dokázať alebo nie.“ V tejto súvislosti Rada úradu poukazuje tiež na to, že autor  Stanoviska, podľa jeho vyjadrenia do zápisnice,  doposiaľ vo svojej praxi  nerobil stanoviská týkajúce sa hospodárskej súťaže, a nemá ani skúsenosť s touto oblasťou.  V predložených námietkach účastník konania napáda, že na základe uskutočnenej regresnej analýzy nemôže byť konštatované porušenie zákona. Na takýto účel však regresná analýza nebola použitá. Použila sa iba ako jedna z podporných metód v rámci dokazovania. 
316.	Účastník konania namietal, že úrad porovnáva kategórie, ktoré sa navzájom líšia množstvom ako aj účelom odberu PHM, regresná analýza však tieto faktory zohľadnila. Výsledky analýzy poukázali na rozdiely v zľavách, ktoré mali jednotliví podnikatelia po odpočítaní, resp. po očistení, od týchto Slovnaftom, a.s. uvádzaných kritérií pre zľavu, resp. prirážku. Rada úradu konštatuje, že Slovnaft, a.s. sám predložil rabatovú schému pre svojich odberateľov, a to v závislosti od množstva odberu, splatnosti faktúr a spôsobu dopravy. Cieľom úradu bolo porovnať určovanie zliav jednotlivým odberateľom bez ohľadu na to do akého sektoru patria. V rámci predkladania  údajov o svojich odberateľoch Slovnaft, a.s. uvádzal u každého odberateľa aj segment, do ktorého tento patrí, a to stavebníctvo, priemysel, poľnohospodárstvo, doprava, predaj PHM a ostatné. Rovnako tak ostatní predajcovia interne členia svojich odberateľov podľa sektorov. Z vyjadrení dodávateľov PHM tiež vyplýva, že direfencovali atraktívnosť odberateľov podľa sektora, ku ktorému patrili, a to z dôvodu, že spravidla odberatelia patriaci do sektoru doprava a obchod /distribúcia odoberajú veľké množstvá PHM, a často aj iné produkty na rozdiel od odberateľov patriacich napr. do sektoru poľnohospodárstvo. Tieto subjekty, odoberajú rádovo menšie množstvá PHM, logistika pre nich je náročnejšia a ako uvádza úrad táto skupina odoberala tzv. červenú naftu, ktorú nedodávajú všetci predajcovia na trhu. Úrad v bode 288 vysvetlil, že nakoľko nebolo technicky možné odhadnúť rozdiely medzi každým odberateľom zvlášť, úrad výlučne pre potreby výpočtov rozdelil odberateľov do skupín, do ktorých si ich interne zväčša členia aj predajcovia, vrátane Slovnaftu, a.s.. Avšak, ako je zdôraznené v prvostupňovom rozhodnutí premenné, použité pre výpočet, ktoré vyjadrujú príslušnosť k sektoru boli použité iba ako pomocné premenné. Úrad na viacerých miestach prvostupňového rozhodnutia zdôrazňuje, že porovnával zľavy jednotlivým odberateľom a nie zľavy poskytované v súvislosti so sektorom. Iná skutočnosť je, že výsledky regresnej analýzy ukázali, že najviac diskriminovaní boli práve jednotliví odberatelia patriaci do sektoru poľnohospodárstvo a priemysel.

Porovnanie reálne poskytnutých zliav s úradom vypočítanou nediskriminačnou  zľavou.

317.	Účastník konania uvádza, že na základe prepočtu a grafického spracovania porovnania reálne poskytnutých zliav a nediskriminačnej zľavy podľa vzorca použitého úradom v prípadoch zliav poskytovaných pri predaji benzínu v roku 2006 dospel k záveru, že nediskriminačná zľava (a tým následné výpočty vychádzajúce z tejto nediskriminačnej zľavy) vypočítaná úradom nie je postavená na žiadnej racionálnej argumentácii a žiadnym spôsobom nevyjadruje výšku zľavy, ktorá by mala byť zákazníkom poskytovaná. Nerelevantnosť nediskriminačnej zľavy deklaruje účastník konania na grafe, ktorý porovnáva úradom vypočítanú nediskriminačnú zľavu a Slovnaftom, a.s. reálne udelenú zľavu (benzín v roku 2006).
318.	Podľa účastníka konania k žiadnej diskriminácii formou vykorisťovania odberateľov benzínu v roku 2006 vôbec nemohlo dochádzať, keďže zľavy reálne poskytované spoločnosťou Slovnaft, a.s. (a nie iba odhadnuté úradom pomocou štatistických metód) v skutočnosti boli spravidla vždy vyššie ako nediskriminačná zľava vypočítaná úradom. Jednotlivé prípady, kedy odberatelia mali nižšiu zľavu sú objektívne odôvodniteľné, tak ako spoločnosť Slovnaft, a.s preukazovala v priebehu celého správneho konania. Ani výška majetkového prospechu zrejme nebude zodpovedať výške odhadnutej úradom štatistickými metódami, a teda aj výpočet majetkového prospechu s ktorým úrad stotožňuje negatívne dopady na trh v podobe zníženia spotrebiteľského blahobytu sú úplne nesprávne.
319.	V prípade, že pre poľnohospodárstvo (polno) a priemysel (priem) použijeme zľavy vypočítané na základe úradom vypočítanej rovnice pre nediskriminačnú zľavu (keďže tieto dve skupiny zákazníkov boli podľa úradu diskriminované) a reálne poskytnuté zľavy pre kategóriu predaj (keďže táto kategória nebola podľa úradu diskriminovaná), pričom vysvetľujúce premenné ponecháme nezmenené, výsledky regresie sú nasledujúce:
           
	Koeficienty	Hodnota P	
BO	354,9287	0,0000	
B1(lnQ)	-138,669	0,0000	
B2(platba)	4,190458	0,0000	
B3(km)	0,848524	0,0000	
B4(polno)	57,10128	0,0000	
B5(priem)	48,75244	0,0001	

320.	Z výsledkov regresie, tak ako bola nastavená úradom za účelom 	zistenia diskriminácie odberateľov vyplýva, že pre kategórie polno a priem by vyšla diskriminácia (keďže ich koeficienty sú štatisticky významné) aj v prípade, ak by im boli poskytnuté zľavy zodpovedajúce presne takej výške ako bola úradom vypočítaná ako nediskriminačná zľava. Keby boli tvrdenia úradu vnútorne konzistentné a výpočty vecne správne, museli by byt' v prípade výpočtu regresie so zľavou zodpovedajúcou úradom určenej nediskriminačnej zľave, koeficienty polno a priem štatisticky nevýznamné.
321.	Multiregresná analýza má niekoľko predpokladov, ktoré musia byť splnené, aby bol model korektný. Jeden z predpokladov je, že: „Neexistuje lineárny vzťah medzi dvoma alebo viacerými vysvetľujúcimi premennými." V prípade, že existuje silná korelácia medzi dvoma či viacerými vysvetľujúcimi premennými, multikolinearita je prítomná. Za prítomnosti multikolinearity je prakticky nemožné rozlíšiť vplyv jednotlivých vysvetľujúcich premenných na vysvetľovanú. Dôsledkom sú vysoké štandardné odchýlky regresných koeficientov, s použitím ktorých má t-test nízku schopnosť správne zamietnuť hypotézu 0. Účastník konania testoval multikolinearitu pomocou Farrar-Glauber testu. Výsledky pre benzín 2006, nafta 2005 a 2006 sú nasledovné:

Benzín 2006
Testovacia charakteristika 87,1 Chi2=18,3
Na hladine významnosti a = 0,05 zamietame nulovú hypotézu o nezávislosti vysvetľujúcich premenných, v modeli je multikolinearita.

Nafta 2005
Testovacia charakteristika 936,5 Chi2=18,3
Na   hladine   významnosti   a   =   0,05   zamietame   nulovú   hypotézu   o nezávislosti vysvetľujúcich premenných, v modeli je multikolinearíta.

Nafta 2006
Testovacia charakteristika 714,3 Chi2= 18,3

Na hladine významnosti a = 0,05 zamietame nulovú hypotézu o nezávislosti vysvetľujúcich premenných, v modeli je multikolinearita. Pre prítomnosť multikolinearity, nie je možné spoľahlivo interpretovať významnosť jednotlivých regresných koeficientov v žiadnom z troch uvedených modelov.
322.	Úrad dospel na základe výsledkov regresnej analýzy k záveru, že Slovnaft, a.s. poskytoval neodôvodnene nižšie zľavy zákazníkom v kategórii priem a polno v prípade benzínu za rok 2006. V prípadoch nafty v rokoch 2005 a 2006 úrad použil hladinu významnosti 5%, čo je bežne používaná hladina, no v prípade benzínu v roku 2006 bola použitá hladina významnosti 10%. Uvedené úrad odôvodnil nízkym počtom pozorovaní (93). Účastník konania je toho názoru, že 93 pozorovaní je dostatočný počet na to, aby sa model vyhodnocoval na 5% hladine významnosti, pri ktorej vychádza koeficient priem ako štatisticky nevýznamný1:

	Koeficienty	Hodnota P	
BO	452,9576	0,0001	
			
B1 (InQ)	-148,523	0,0000	
B2 (platba)	3,702579	0,1229	
B3 (km)	1,08289	0,0332	
B 4 (polno)	191,7504	0,0247	
B5 (priem)	112,3498	0,0852	
			
Po odstránení kategórie priem, čím sa populácia rozdelí na polno a ostatní (rovnaký postup aký úrad použil v prípade nafty v roku 2005), dostaneme model v ktorom   je koeficient polno štatisticky nevýznamný:
              
	Koeficienty	Hodnota P	
BO	452,9576	0,0000	
B1 (InQ)	-148,523	0,0000	
B2 (platba)	3,70257
9	0,0803	
B3 (km)	1,08289	0,0649	
B 4 (polno)	191,7504	0,1105	

Obvinenie z diskriminácie na základe  regresného modelu, ktorého dva z piatich koeficientov sú štatisticky  nevýznamné pri 5% hladine významnosti, pri koeficiente platba aj pri 10% nepovažuje účastník konania za vhodné. Navyše sa tento nepresný model použil na výpočet nediskriminačnej zľavy, čím sa jedna výrazná nepresnosť prenáša ďalej vo výpočtoch úradu.
323.	V prípade štatistického modelu skonštruovaného úradom, ktorý je predmetom sporu má kategorizácia odberateľov výrazný vplyv na výsledok výpočtov ako aj ich interpretáciu. Úrad rozdelil populáciu do skupín: 1. Polno, 2. Priem + Stavba, 3. Predaj + Doprava. Neexistuje žiadny racionálny argument, ktorý by tvoril základ pre spájanie kategórii predaj a doprava. Aj keď Slovnaft, a.s. nikdy nediferencoval prístup k zákazníkom na základe odvetvovej  príslušnosti, logické kritérium pre tvorbu odvetvovo homogénnej skupiny je ekonomická činnosť toho ktorého odberateľa.
324.	Úrad uvádza dva dôvody kategorizácie, malý počet pozorovaní pri kategórii   doprava a údajná atraktivita dopravcov z pohľadu Slovnaftu, a.s.. Malý počet pozorovaní nemá žiadne ekonomické ani logické opodstatnenie pre zlúčenie kategórií. Druhý dôvod je tiež neopodstatnený, keďže úrad používal hotový úsudok (keď tvrdí, že dopravcovia sú pre Slovnaft, a.s. atraktívny zákazníci) pri konštrukcii matematického modelu na úkor ekonomickej logiky pri tvorbe odvetvových skupín. Týmto úrad neaplikuje odvetvové rozdelenie, ale rozdelenie na základe atraktivity zákazníka, čo je absurdné.
325.	Ako dôkaz nestálosti obvinenia z diskriminácie môžeme testovať nasledovnú kategorizáciu: 1. Poľno, 2. Priem + Stavba + Doprava, 3. Predaj. Ekonomické zdôvodnenie tejto kategorizácie je prosté. Poľnohospodárstvo je homogénna ekonomická činnosť, priemysel, stavba a doprava sú všetky priemyselné odvetvia, ktoré používajú PHM ako vstup v ďalšej tvorbe pridanej hodnoty, a kategória predaj zahŕňa obchodníkov s PHM.

Výsledky regresie podľa vyššie uvedenej kategorizácie pre prípad nafty v roku 2005:

	Koeficienty	Hodnotaa P	
BO	205,4747	0,0000	
B1 (InQ)	-112,209	0,0000	
B2 (platba)	6,462846	0,0000	
B3 (km)	1,466101	0,0000	
B 4 (polno)	292,5549	0,0000	
B5 (priem)	51,84925	0,2062	

Z výsledku vyplýva, že podľa modelu nie je odvetvie priemysel diskriminované, keďže koeficient nie je štatisticky významný.

326.	V prípade benzínu v roku 2006 je výsledok nasledovný:

	Koeficienty	Hodnota P	
B0	391,4373	0,0015	
B1 (InQ)	-142,647	0,0000	
B2(platba)	3,121232	0,1969	
B3 (km)	1,08749	0,0306	
B 4(polno)	240,1937	0,0113	
B5(priem)	139,462	0,0402	

Z výsledku tohto výpočtu vyplýva, že podľa modelu je odvetvie priemysel diskriminované, keďže koeficient je štatisticky významný. V prvom prípade pridaním 16 odberateľov z doprava k 99 odberateľom z priem vychádza koeficient priem štatisticky nevýznamný. Naopak v druhom prípade pridaním 12 odberateľov z doprava k 29 z priem vychádza koeficient priem stále štatisticky významný. Ak si vecne interpretujeme tieto výsledky, tak v prípade nafty v roku 2005 pridanie 16% podľa úradu nediskriminovaných odberateľov z doprava medzi 100% podľa úradu diskriminovaných odberateľov spôsobilo, že celá skupina 115 zákazníkov sa javí nediskriminovaná. Na druhej strane, v prípade benzínu v roku 2006 pridanie 41% podľa úradu nediskriminovaných odberateľov z doprava medzi 100% podľa úradu diskriminovaných odberateľov spôsobilo, že celá skupina 41 odberateľov sa aj tak javí diskriminovaná (napriek tomu, že obsahuje 29% nediskriminovaných zákazníkov z doprava). Výrok z vyššie opísaného testu je, že obvinenia z diskriminácie na základe úradom skonštruovaného modelu sú nestále a závislé od účelovej kategorizácie odberateľov, ktorá nemá žiadny ekonomický ani logický základ. Úrad účelovo zvolil takú kategorizáciu odberateľov, aby ním skonštruovaný model vychádzal podľa vopred definovaného záveru o diskriminácii odberateľov. Porušenie zákona a uloženie sankcie vo výške takmer 10 mil Eur na základe zistení založených na umelo vykonštruovaných modeloch štatistických výpočtov, ktoré vykazujú celý rad či už logických, vecných alebo metodických pochybení, nepresností a nekonzistentnosti nemožno spoľahlivo a nad akúkoľvek pochybnosť preukázať a odôvodniť.

Vyjadrenie Rady úradu

327.	Graf, ktorý predložil účastník konania v jeho vyjadrení zo dňa 31. mája 2001 vykazuje nedostatky, čo vyplýva, podľa Rady úradu, z toho, že účastník konania pri jeho spracovaní pravdepodobne použil  log namiesto ln , ktorý použil úrad. Účastník konania sa pritom e-mailom zo dňa 26. mája 2011 obrátil na Radu úradu s otázkou, či úrad počítal regresné funkcie s logaritmom pri základe 10 (označuje sa log, tak ako sa uvádza v rozhodnutí) alebo s prirodzeným logaritmom (označuje sa In) a bolo mu odpovedané rovnako tak e-mailom nasledovne : „V regresiách sa používal prirodzený logaritmus, so základom e. Nepresnosť v označení nastala asi kvôli tomu, že aj použitý program Eviews označuje prirodzený logaritmus ako log.“ Rada úradu považuje porovnávanie reálne poskytnutej zľavy s nediskriminačnou  ako dvoch časových radov za nepodstatné.
328.	V prípade benzínu za rok 2006 úrad použil 10-% hranicu spoľahlivosti, takže premenná platba bola štatisticky signifikantná. Vytvorenie premennej tak ako postupoval v tomto prípade účastník konania, že pre polno a priem vypočítal nediskriminačnú zľavu a pre predaj použil reálne Slovnaftom, a.s. poskytnuté zľavy je vecne nesprávne. Úrad počítal nediskriminačnú zľavu pre všetkých odberateľov bez rozdielu do ktorej kategórie patria. Ponechanie premennej platba v modeli, aj pri 10% hladine významnosti  je opodstatnené aj z hľadiska toho, že sám Slovnaft, a.s. túto premennú uviedol ako jeden z faktorov pri svojej cenotvorbe. Zároveň bol v porovnaní s modelmi pre naftu dostupný menší počet pozorovaní. Úrad (viď aj poznámka pod čiarou č. 80 v prvostupňovom rozhodnutí) ako aj Rada úradu uvádzajú, že práve kvôli prítomnosti heteroskedasticity sa robili odhady a testovanie významnosti parametrov modelu na základe Whiteovej kovariančnej matice (White heteroskedasticity - Consistent Standard Errors & Covariance), ktoré dávajú odhady robustné voči heteroskedasticite. Naopak, práve účastník konania  vo svojich odhadnutých modeloch tento fakt, teda prítomnosť heteroskedasticity, neberie do úvahy a preto sú ním prezentované štatistiky a štatistická významnosť parametrov nesprávne. Rada úradu považuje úradom použitú hranicu spoľahlivosti za dostatočnú.  
329.	Navyše aj keby Rada úradu akceptovala takéto delenie ako použil účastník konania tak výsledok, ktorý predkladá  účastník konania na str. 3 svojho vyjadrenia z 31. mája 2011 nekorešponduje s výsledkom, ktorý dosiahla pri prepočtoch Rada úradu a ten je nasledovný :

Included observations: 489			
White Heteroskedasticity-Consistent Standard Errors & Covariance	

Variable	Coefficient	Prob.  	

β0 ( konštanta)	378.5083	0.0000	
β1 (ln(mnozstvo))	-140.9506	0.0000	
β2 (platba)	4.586565	0.0000	
β3 (km)	0.839872	0.0000	
β4 (polno)	40.19383	0.1217	
β5 (priem)	31.23831	0.2113	

R-squared	0.952947	    Mean dependent var	-77.86734	
Adjusted R-squared	0.952460	    S.D. dependent var	298.5844	

330.	 Odhliadnuc od toho, že výška koeficientov nie je úplne identická ako  v prípade prepočtu účastníka konania, tak je podstatný rozdiel vo výške p-hodnôt. Ako je zrejmé,  premenné polno a priem sú štatisticky nesignifikantne, čiže model by v tomto prípade jasne preukázal, že neexistuje diskriminácia. V účastníkom konania predloženom modeli nie je zohľadnený problém s heteroskedasticitou. Pri odhade parametrov s Whiteovym odhadom kovariančnej matice (ktorý úrad používal vo svojich modeloch) umelé premenné nie sú štatisticky významné. Rada úradu má za to, že účastník konania odhadoval  model bez Whitovho odhadu kovariančnej matice, ktorá nám dáva robustné odhady voči heteroskedasticite. Rada úradu dospela k tomuto záveru tak, že odhadla model bez Whitovej kovariančnej matice a dosiahnuté p-hodnoty boli  zhruba rovnaké ako v predloženej  tabuľke účastníka konania. Odlišné výsledky účastníka konania sú teda založené na nesprávnom odhade, pričom keby účastník konania urobil regresiu so správnym odhadom, tak by výsledky boli také ako tie, ktoré uvádza Rada úradu, t.j. s nesignifikantnými premennými polno a priem. Okrem toho, ako je uvedené v poznámke pod čiarou  79 v prvostupňovom rozhodnutí, úrad skúmal okrem štatistickej významnosti aj ekonomickú významnosť koeficientov v kontexte daného trhu. Koeficienty okolo 50, tak ako vyšli aj účastníkovi konania by boli vyhodnotené ako ekonomicky nevýznamné, a teda  neboli by brané do úvahy.
331.	Pokiaľ ide o testovanie multikolinearity existuje niekoľko testov. Účastník konania použil Farrar Glauberov test. Rada úradu zrealizovala ďalšie tri testy (1. test na základe korelačnej matice, 2. test na základe umocneného korelačného koeficientu, 3. test prostredníctvom variačného inflačného faktora – VIF), ktoré multikolinearitu nepreukázali.  
Nafta 2006

Ak je matica R  = {rij} korelačnou maticou vysvetľujúcich premenných matica je nasledovná:

	LMNOZSTVO	PLATBA	KM	POLNO	PRIEM	
LMNOZSTVO	 1.000000	 0.524298	-0.218903	-0.443005	 0.085099	
PLATBA	 0.524298	 1.000000	-0.070352	-0.390475	 0.259260	
KM	-0.218903	-0.070352	 1.000000	 0.169557	-0.063261	
POLNO	-0.443005	-0.390475	 0.169557	 1.000000	-0.711528	
PRIEMV	 0.085099	 0.259260	-0.063261	-0.711528	 1.000000	

1) Ak je niektorý prvok matice R príliš vysoký, signalizuje to multikolinearitu. V praxi sa často postupuje tak, že ak je nejaké |rij| väčšie než 0,8, resp. 0,9, potom sa multikolinearita považuje za problém. Možno vidieť, že v našom prípade sú všetky ďaleko od týchto hodnôt. Teda multikolinearita podľa tohto testu nie je problém.
2)	Druhý spôsob ukazuje, že umocnený korelačný koeficient medzi dvoma premennými nemôže byť väčší ako koeficient determinácie daného modelu (v našom prípade R2=0,7853). Umocnená matica R vyzerá nasledovne

	LMNOZSTVO	PLATBA	KM	POLNO	PRIEM	
LMNOZSTVO	1	0.274889	0.047919	0.196254	0.007242	
PLATBA	0.274889	1	0.004949	0.152471	0.067216	
KM	0.047919	0.004949	1	0.02875	0.004002	
POLNO	0.196254	0.152471	0.02875	1	0.506272	
PRIEM	0.007242	0.067216	0.004002	0.506272	1	

Aj v tomto prípade možno vidieť, že čísla sú hlboko pod 0,7853, čiže multikolinearita opätovne nie je problém.
3)	Tretí spôsob používa variačný inflačný faktor (VIF). V pomocných regresiách vysvetlíme každú vysvetľujúcu premennú pomocou ostatných. VIF pre j-tú premennú vypočítame nasledovne:  , kde Rj2 je koeficient determinácie j-tej pomocnej regresie. Podľa odbornej literatúry
hodnota koeficientu determinácie pomocných regresií by nemala byť väčšia ako koeficient determinácie pôvodného modelu (v našom prípade R2=0,7853). Podľa iných odborných názorov VIF by nemala byť väčšia ako 5.

Vysvetľovana premenna	Vysvetľujúce premenne	Koeficient determitácie 	VIF	
ln(množstvo)	c, platba, km, polno, priem	0,46	1,85	
platba	c, ln(množstvo), km, polno, priem	0,33	1,49	
km	c, ln(množstvo), platba, polno, priem	0,06	1,06	
polno	c, ln(množstvo), platba, km, priem	0,66	2,94	
priem	c, ln(množstvo), platba, km, polno	0,58	2,38	

Ako je zrejmé z výsledkov, opätovne sa nepotvrdila multikolinearita. Ani na základe kritéria pre koeficient determinácie, ani na základe VIF hodnoty.
Tieto testy  je možné uskutočniť aj pre naftu 2005 alebo benzín za rok 2006.
332.	Rada úradu považuje za chybnú aj ďalšiu tabuľku na strane 4 vyjadrenia účastníka konania z 31. mája 2011. Účastník konania opäť odhad neuskutočnil pomocou Whitovho odhadu kovariančnej matice. Účastník konania v dôsledku toho potom  mylne interpretuje, že platba nie je signifikantná ani pri 10% hladine spoľahlivosti napriek tomu, že  je signifikantná. To isté platí aj v prípade  druhej tabuľky. Ak by účastník konania urobil odhad pomocou Whitovho odhadu kovariančnej matice, dospel  by k nasledovným výsledkom:

Included observations: 93			
White Heteroskedasticity-Consistent Standard Errors & Covariance	

Variable	Coefficient	Prob.  	

β0 ( konštanta)	570.7189	0.0000	
β1 (ln(mnozstvo))	-160.6010	0.0000	
β2 (platba)	4.220571	0.0332	
β3 (km)	0.931305	0.0723	
β4 (polno)	118.2628	0.0961	

R-squared	0.782980	    Mean dependent var	-180.8065	
Adjusted R-squared	0.773116	    S.D. dependent var	499.8311	

333.	Je potrebné poznamenať, že  pri novom odhade sa koeficienty zmenia. V druhej tabuľke účastníka konania sa  však koeficienty v porovnaní s prvou tabuľkou nezmenili, čo je nelogické. Ak  by aj bola vynechaná premenná priem, tak v novom odhade bude naďalej premenná polno štatisticky významná pri 10% hladine spoľahlivosti. Je potrebné opätovne poznamenať, že úrad bral ohľad nielen na štatistickú významnosť koeficientov, ale aj na ich ekonomickú významnosť. Koeficienty vo výške 191 pri polno a 112 pri priem  možno považovať v kontexte trhu za ekonomicky významné.
334.	Multikolinearita sa v uvedených modeloch pri použití iných troch testov  (1. test na základe korelačnej matice, 2. test na základe umocneného korelačného koeficientu, 3. test prostredníctvom variačného inflačného faktora – VIF) nepotvrdila. Problém s interpretáciou významnosti regresných koeficientov nespôsobuje multikolinearita ale práve heteroskedasticita, ktorú úrad pri svojom postupe zohľadňoval na rozdiel od účastníka konania, ktorý napriek jeho námietkam túto nebral do úvahy vo svojom modeli s nediskriminačnou zľavou. Pokiaľ ide o kategorizáciu odberateľov Rada úradu poukazuje na to, že členenie odberateľov bolo v prvostupňovom rozhodnutí  vysvetlené. Dopravu bolo potrebné priradiť z dôvodu, že bolo málo pozorovaní. Ak nie je dostatok pozorovaní, štatisticky model odhaduje nepresne. Nedostatočný počet pozorovaní by teda spôsoboval  technické problémy pri regresii. Dopravu  bolo možné zaradiť  k priemyslu alebo do predaja. Rada úradu súhlasí s jej zaradením do predaja, keďže charakterom a množstvom odberu títo odberatelia  vykazovali podobné charakteristiky ako predajcovia. Väčšiu podobnosť dopravcov k odberateľom z kategórie predaj možno preukázať aj na nasledovnom modeli, kedy je odhadnutý model pre naftu za rok 2006, kde je zvlášť vyčlenená kategória pre dopravu :
    
Included observations: 489			
White Heteroskedasticity-Consistent Standard Errors & Covariance	

Variable	Coefficient	Prob.  	

β0 ( konštanta)	448.2915	0.0000	
β1 (ln(mnozstvo))	-152.7522	0.0000	
β2 (platba)	5.329158	0.0000	
β3 (km)	1.108573	0.0000	
β4 (polno)	286.5198	0.0000	
β5 (priem)	117.7350	0.0179	
β6 (doprava)	-24.92133	0.6419	

R-squared	0.785355	    Mean dependent var	154.1616	
Adjusted R-squared	0.782683	    S.D. dependent var	422.7406	

335.	Z výsledkov je zrejmé, že doprava je štatisticky nesignifikantná, kým priem je signifikantný. Inými slovami, doprava podľa modelu sa štatisticky významne nelíši od referenčnej vynechanej skupiny predaj, kým priem je štatisticky významne iný. Štatisticky je teda dokázané, že dopravcovia sa viac podobajú na predajcov ako na priemysel, v prípade nafty v roku 2006.
336.	Účastník konania správne uvádza, že úrad aplikoval rozdelenie odberateľov na základe atraktivity, keďže úrad preukazoval diskrimináciu  medzi jednotlivými odberateľmi  na základe ich ochoty platiť, čo predstavuje ich atraktivitu (viď napr. bod 265 v prvostupňovom rozhodnutí). 
337.	Rovnako možno postupovať aj v prípade benzínu 2006. Bola vytvorená skupina doprava a odhadnutá  regresia. Výsledok je nasledovný :

Dependent Variable: ZLAVA			
Included observations: 93			
White Heteroskedasticity-Consistent Standard Errors & Covariance	

Variable	Coefficient	Std. Error	t-Statistic	Prob.  	

β0 ( konštanta)	380.7112	144.4740	2.635153	0.0100	
β1 (ln(mnozstvo))	-141.4496	15.93263	-8.877980	0.0000	
β2 (platba)	3.143781	1.971686	1.594463	0.1145	
β3 (km)	1.118035	0.474642	2.355533	0.0208	
β4 (polno)	244.6315	95.34325	2.565797	0.0120	
β5 (priem)	156.7819	82.32689	1.904382	0.0602	
β6 (doprava)	108.1673	95.24326	1.135696	0.2592	

R-squared	0.794134	    Mean dependent var	-180.8065	
Adjusted R-squared	0.779772	    S.D. dependent var	499.8311	
.

338.	Aj v tomto prípade je zrejmé, že skupina doprava je štatisticky nevýznamná kým priem je signifikantný, čiže doprava patrí do referenčnej skupiny predaj. Podľa týchto štatistických indikácii ako aj na základe toho, že dopravcovia sú podobne atraktívni ako predajcovia sa Rada úradu stotožňuje s tým, že úrad zaradil kategóriu doprava do kategórie predaj.
339.	Prvá tabuľka na strane 5 vyjadrenia z 31. mája 2011  je podľa Rady úradu zmätočná a nejasná. Účastník konania ňou preukazuje, že priem by bol nesignifikantný pri inej kategorizacií v prípade nafty za rok 2005. Avšak, aj úrad v prvostupňovom rozhodnutí vylúčil priem ako štatisticky nesignifikantný. Nie je preto zrejmé, čo ňou chcel účastník konania preukázať. Keď úrad vyčlenil umelú premennú osobitne pre dopravu, vyšla štatisticky nevýznamná. Jej odstránenie z modelu (a z toho dôvodu priradenie k predaju) by viedlo k výsledkom, ktoré sú v rozhodnutí úradu. Koeficient priem bol pre prípad nafty 2005 štatisticky nevýznamný aj bez priradenia skupiny doprava, a v konečnom modeli sa s priem neuvažovalo. Výsledky sú teda v obidvoch prípadoch rovnaké, a nie sú citlivé na túto zmenu. O tom, že kategorizácia nebola účelová svedčí aj prípad benzínu v roku 2006. Pokiaľ by úrad  robil klasifikáciu a odhady účelovo, zaradil by dopravu  v tomto prípade do priem,  aby mohol tvrdiť, že celá skupina je diskriminovaná.
340.	Vo vyjadrení účastníka konania zo dňa 27. júna 2011 tento uvádza, že overoval predpoklad o normálnom rozdelení náhodnej zložky regresného modelu na základe niekoľkých testov (Kolmogorov- Smirnov, Cramer-von Mises a Anderson-Darling test) pri nafte za rok 2005 a 2006.  Náhodná zložka regresného modelu nemá normálne rozdelenie a teda nie je splnený jeden z predpokladov klasického lineárneho regresného modelu. Tiež uvádza, že overoval predpoklad o homoskedasticite na základe Barlettovho  a Goldfeld-Quandtovho testu u  nafty za rok 2005 a 2006 a u benzínu za rok 2006 (u dvoch posledných aj na základe Leveneovho a Brownovho-Forsytheovho testu). Homoskedasticita sa podľa účastníka konania pri jeho testoch nepotvrdila. K týmto tvrdeniam Rada úradu uvádza, že pri dostatočne veľkých súboroch dát majú testovacie štatistiky t a F aj bez predpokladu normality asymptoticky t a F rozdelenie. Na základe centrálnej limitnej vety preto s modelom odhadnutým na základe metódy najmenších štvorcov môžeme pracovať aj bez predpokladu normálneho rozdelenia náhodnej zložky.
341.	Rada úradu chce v tejto súvislosti poukázať tiež na to, že účastník konania neprijíma logiku, že by podniky mohli byť spájané do skupín aj na základe iného kritéria ako je ekonomická činnosť. Pre účely ekonomických analýz je pritom bežné, že sa podniky spájajú do skupín na základe rôznych charakteristík a prevažujúca ekonomická činnosť je len jedna z mnohých charakteristík, na základe ktorých možno podniky spájať. Účastník konania práve vo svojom vyjadrení konštruuje skupiny, podľa Rady úradu neakceptovateľne, keď vytvára kategorizáciu 1. Poľno , 2. Priem + Stavba + Doprava, 3. Predaj. Takúto kategorizáciu pritom zdôvodňuje tak, že poľnohospodárstvo je homogénna ekonomická činnosť, priemysel, stavba a doprava sú všetky priemyselné odvetvia, ktoré používajú PHM ako vstup v ďalšej tvorbe pridanej hodnoty, a kategória predaj zahŕňa obchodníkov s PHM. V duchu takejto logiky je však aj poľnohospodárstvo odvetvím využívajúcim palivá ako vstup na tvorbu pridanej hodnoty. A takisto prakticky každé odvetvie. Úradom vytvorené kategórie Rada úradu akceptuje, keďže doprava a predaj sú odvetvia, v ktorých je palivo dominantným vstupom, pričom tieto odvetvia sú pri odbere flexibilnejšie ako polno, priem alebo stavba, sú to odvetvia tzv. trhových služieb a pod.
342.	V súvislosti s námietkou účastníka konania, že nie je prípustné aby si účastník správneho konania musel zabezpečovať osobitné analýzy z externých zdrojov za účelom pochopenia rozhodnutia úradu je potrebné uviesť, že oblasť súťažného práva je nepochybne náročnou oblasťou ako po právnej tak po ekonomickej stránke avšak  je výlučne na uvážení účastníka konania, či na svoju obhajobu využije vlastné alebo externé zdroje. Ako je zrejmé, bez namietania v tomto konaní, účastník konania využíva služby advokátskej kancelárie, a preto bolo na jeho rozhodnutí ako postupoval pri spracúvaní námietok vo vzťahu k ekonomickej časti odôvodnenia. Ekonomické analýzy sú bežnou súčasťou rozhodnutí súťažných autorít vrátane Komisie. Účastník konania po väčšinu správneho konania iba opakoval nesprávnosť a nezrozumiteľnosť postupu úradu, a až v štádiu po vydaní výzvy v druhostupňovom konaní predložil konkrétnejšie námietky k vykonaným ekonomickým analýzam. Podstatu jeho námietok však tvorí opakujúce sa tvrdenie, že vykonaný  test stacionarity a regresná analýza predstavujú kľúčový, ak nie jediný dôkaz v tomto konaní, čo je nesprávne  a zavádzajúce tvrdenie. 
343.	Odkaz na rozhodnutia Komisie v tejto súvislosti úrad použil iba v súvislosti s námietkou nezrozumiteľnosti použitých metód. Rovnako tak v prípade posudzovania koncentrácii musia byť závery rozhodujúceho orgánu zrozumiteľné pre adresátov rozhodnutia.

Záver k vykonaným ekonomickým analýzam

344.	Úrad podporne vykonal ekonomické analýzy, ktoré potvrdili jeho zistenia a závery zistené na základe štandardných dôkazov. Rada úradu akceptuje vykonanie analýz na ten účel, na aký boli v tomto konaní použité. Má za to, že úrad svoj postup dostatočne a zrozumiteľne popísal a tento bol verifikovateľný aj účastníkom konania. Údaje, ktoré úrad pre vykonanie analýz použil, mal účastník konania k dispozícii. Úrad tiež odôvodnil použitie analýz  s uvedením presnosti ich výsledkov. Rada úradu považuje postup úradu za správny.

Poučenie: Proti tomuto rozhodnutiu sa podľa § 61 ods. 2 zákona č. 71/1967 Zb. o správnom konaní (správny poriadok) v znení neskorších predpisov nemožno odvolať. Proti tomuto rozhodnutiu možno podať žalobu podľa § 247 Občianskeho súdneho poriadku na Krajský súd v Bratislave do dvoch mesiacov od jeho doručenia.  

                            
                                                               Danica Paroulková
                                                                   predsedníčka
                                                     Rady Protimonopolného úradu SR

Rozhodnutie sa doručí:

1.	Advokátska kancelária Ružička Csekes,  s.r.o., Vysoká  2/B, 811 06  Bratislava
2.   Protimonopolný úrad SR, odbor zneužívania dominantného postavenia