PROTIMONOPOLNÝ ÚRAD SLOVENSKEJ REPUBLIKY

  ROZHODNUTIE

Číslo:	2007/39/R/2/012	Bratislava 23. február 2007	

Rada Protimonopolného úradu Slovenskej republiky v  Bratislave, ako orgán príslušný na konanie podľa § 18 ods. 1 zákona č. 136/2001 Z.z. o ochrane hospodárskej súťaže a o zmene a doplnení zákona Slovenskej národnej rady č. 347/1990 Zb. o organizácii ministerstiev a ostatných ústredných orgánov štátnej správy Slovenskej republiky v znení neskorších predpisov  v znení neskorších predpisov, v konaní č. 0037/OZDP/2006, na základe rozkladu podaného   Ministerstvom kultúry Slovenskej republiky, Nám. SNP 33, 813 31 Bratislava rozhodla tak, že podľa § 59 ods. 2 zákona č. 71/1967 Zb. o správnom konaní (správny poriadok) v znení neskorších predpisov

z a m i e t a

	rozklad Ministerstva kultúry Slovenskej republiky, Nám. SNP 33, 813 31 Bratislava a rozhodnutie Protimonopolného úradu Slovenskej republiky, odboru  zneužívania dominantného postavenia č. 2006/39/2/1/118 zo dňa 26.10.2006           p o t v r d z u j e. 

Odôvodnenie:

	Protimonopolný úrad Slovenskej republiky, odbor zneužívania dominantného postavenia (ďalej len „úrad“) vydal dňa 26.10.2006 rozhodnutie č. 2006/39/2/1/118, ktorým rozhodol tak, že Ministerstvo kultúry Slovenskej republiky, Nám. SNP 33, 813 31 Bratislava skreslilo hospodársku súťaž tým, že pri poskytovaní finančných prostriedkov zo štátneho rozpočtu vo forme príspevku pre rozpočtový rok 2006 Tlačovej agentúre Slovenskej republiky – Slovakia, Pribinova 23, 819 28 Bratislava (ďalej len „TASR“) umožnilo, aby táto financovala z poskytnutých finančných prostriedkov aj činnosti, ktoré sú poskytované v konkurenčnom prostredí, čím porušilo § 39 zákona č. 136/2001 Z.z. o ochrane hospodárskej súťaže a o zmene a doplnení zákona Slovenskej národnej rady č. 347/1990 Zb. o organizácii ministerstiev a ostatných ústredných orgánov štátnej správy Slovenskej republiky v znení neskorších predpisov v znení neskorších predpisov.

Na základe § 38 ods. 3 zákona č. 136/2001 Z.z. o ochrane hospodárskej súťaže a o zmene a doplnení zákona Slovenskej národnej rady č. 347/1990 Zb. o organizácii ministerstiev a ostatných ústredných orgánov štátnej správy Slovenskej republiky v znení neskorších predpisov v znení neskorších predpisov (ďalej len „zákon“) úrad uložil Ministerstvu kultúry Slovenskej republiky, Nám. SNP 33, 813 31 Bratislava (ďalej len „ministerstvo kultúry“ ) peňažnú pokutu vo výške 300 000,- Sk, slovom tristotisíc slovenských korún.

Proti vyššie uvedenému rozhodnutiu podalo ministerstvo kultúry  rozklad. 

1.	Námietky účastníka konania v rozklade

1.	Účastník konania poukazuje na ustanovenia § 8, 19 a 21 zákona č. 523/2004 Z.z. o rozpočtových pravidlách verejnej správy a o zmene a doplnení niektorých zákonov v znení neskorších predpisov (ďalej len „zákon č. 523/2004 Z.z.“) a uvádza cit.: “...TASR je zriadená zákonom na účely plnenia úloh štátu, t.j. zabezpečenia agentúrneho spravodajstva, pričom forma príspevkovej organizácie zabezpečuje TASR príspevok zo štátneho rozpočtu, ktorým nie je možné limitovať, resp. obmedziť plnenie zákonom ustanovených úloh len na niektoré činnosti.“
2.	Účastník konania sa odvoláva na nález ústavného súdu č. PL. ÚS 2/04-48 z     31. marca 2005, ktorý uznal, že TASR je legitímnym nástrojom slobody  prejavu a práva na informácie. Poukazuje tiež, na rozhodovaciu prax ústavného súdu v tom, cit.: „...že aj oprávnenia pre zriaďovateľa musia byť v súlade s čl. 152 ods. 4 ústavy, t.j. ani zákon o rozpočtových pravidlách nie je možné uplatňovať tak, aby došlo prostredníctvom ekonomických nástrojov zo strany štátu k možnému ovplyvňovaniu činností TASR ustanovených zákonom a tým k porušovaniu  ústavnoprávneho zákazu resp. garantovanej slobody prejavu. V nadväznosti na uvedený nález  ústavného  súdu, v ktorom jednoznačne nielen ústavný súd, ale aj národná rada (a tiež vláda), potvrdili legitímnosť  postavenia TASR ako príspevkovej organizácie, ktorá je nástrojom slobody prejavu a práva na informácie, nie je možné činnosť TASR obmedzovať takým výkladom rozpočtových pravidiel resp. iného právneho predpisu, ktorý by bol v rozpore s ústavou.“
3.	„K predmetu správneho konania... možno uviesť, že poskytovanie finančných prostriedkov zo štátneho rozpočtu štátnej príspevkovej  organizácii môže byť  predmetom finančnej kontroly podľa platných právnych predpisov, pričom toto financovanie má vždy jasne a transparentne stanovené kritéria, inak by tieto prostriedky nemohli byť pre TASR priebežne uvoľňované z účtu v Štátnej pokladnici.“
4.	„V nadväznosti na argumentáciu, že predmetom konania je konanie ministerstva a nie konanie TASR, možno konštatovať, že charakteristika trhu agentúrneho spravodajstva, vrátane jeho odberateľov, je ku konaniu irelevantná.“
5.	„Ministerstvu nie je známy dôvod nepochopenia skutočnosti úradom, že príspevok v príspevkovej organizácii tvorí ideálny podiel na nákladoch ako takých, ktoré sú ďalej analyticky vedené - pre úplnosť  napr. ekonomickým zdôvodnením je práve nemožnosť prerozdelenia prostriedkov na nákup tovarov, uvedenom  vo vyjadrení ministerstva pred rozhodnutím vo veci a právnym zdôvodnením je  napr. § 8 ods. 1, § 19 ods. 1, § 21 ods. 2 zákona č. 523/2004 Z.z.“
6.	„...ak orgán štátnej správy dodržal zákonný postup, je namieste otázka aplikácie vôbec možného vzniku konfliktu s iným právnym predpisom pri prezumpcii ústavnosti zákona a vylúčenosti  vzájomnej konkurencie pôsobnosti. Obe tieto podmienky boli v predmetnom prípade naplnené, preto možno konštatovať, že ministerstvo nekonalo a ani nemohlo konať pri poskytnutí príspevku príspevkovej organizácii v rozpore s pravidlami hospodárskej súťaže.“
7.	„Tvrdenie úradu, že skutočnosť, že SITA je schopná napriek existencii finančných prostriedkov pre TASR  udržať sa na trhu a ešte získať klientov na úkor TASR, je dôkazom, že nie je potrebné v Slovenskej republike financovať agentúrne spravodajstvo, je argumentum ad absurdis; táto skutočnosť  by s ohľadom na transparentnosť pomeru nákladovosti a výkonu agentúrneho spravodajstva TASR mohla poukázať akurát na zaujímavý a jedinečný  spôsob financovania SITA, a to najmä v nadväznosti na nevyhnutnosť nezávislosti zdrojov financovania agentúrneho spravodajstva a zabezpečenie plurality názorov.“
8.	„V nadväznosti na tvrdenie úradu, že jeho úlohou  je len identifikovať a eliminovať súťažný problém a nie určiť presný postup resp. špecifikovať konkrétny spôsob ako odstrániť „závadný“ stav, možno uviesť judikatúru (napr. rozsudok Najvyššieho súdu Slovenskej republiky 5 Sž 166/02 „Aby jej konanie splnilo výchovné ciele (tie sú primárne, nie trest) musí určiť jasné pravidlá, ako to požaduje zákon. Inak sa môže zdať, že jej aktivita závisí od momentálnej voľnej rozhodovacej kapacity, alebo od podnetu.“) Ak úrad chce konštatovať porušenie zákona musí vedieť povedať aj ako tomuto porušeniu predchádzať, najmä ak ide o konanie ustanovené zákonom.“
9.	„...Porušenie procesných práv ministerstva spočíva v nedostatočnom identifikovaní konania, ktorým by mohlo dôjsť k porušeniu, keďže doterajšie rozhodnutia úradu vychádzajú z nesprávnej aplikácie § 39 zákona č. 136/2001 Z.z.“
10.	„Ministerstvu nie je zrejmá relevancia odôvodnenia úradu k dôvodovej správe (strana 10 rozhodnutia), v kontexte neprijatia argumentu ministerstva, že nie je možné aplikovať § 39 na výkon štátnej správy samotný, keďže k neprijatiu tohto argumentu nemá úrad podporu ani v dôvodovej správe, ani v novom odôvodnení. Ministerstvo naďalej trvá na tvrdení, že § 39 možno aplikovať len na konania orgánu štátnej správy uskutočňované pri výkone štátnej správy, nie na výkon štátnej správy samotný.“
11.	Ministerstvo kultúry s poukazom na § 2 ods. 2 zákona a nález ústavného súdu sp. zn. PL ÚS 13/97 uvádza cit.:“ ...TASR  plní v súčasnosti len úlohy vo verejnom záujme  a ak zákon ustanovuje výnimku na aplikáciu pre podnikateľov, v prípade ak títo poskytujú služby vo verejnom záujme, ministerstvu nie je známy dôvod (a to ani právny) aplikácie pravidiel hospodárskej súťaže na orgán štátnej správy, ak výkon štátnej správy je službou vo verejnom záujme. Výklad úradu, že služba vo verejnom záujme je len taká, ktorej činnosť sa nevykonáva v súťažnom prostredí, nevychádza zo žiadneho právneho predpisu ani aplikačnej praxe. Naopak, je v rozpore s aplikačnou praxou (kultúra, školstvo, vzdelanie, veda, umenie – všetky tieto činnosti sú vykonávané aj v konkurenčnom prostredí a sú predmetom služieb vo verejnom záujme) aj samotnými rozpočtovými pravidlami.“
12.	„Ministerstvo trvá na evidentnej snahe úradu o ovplyvňovanie plurality agentúrneho spravodajstva v Slovenskej republike, a to najmä s jeho odôvodnením, že úrad nežiadal od ministerstva, aby delilo správy na komerčne a nekomerčne zaujímavé – rozdiel medzi poskytovaním komerčných a nekomerčných správ bude len v tom, že nekomerčné správy, o ktorých poskytovanie nie je medzi poskytovateľmi záujem, ale sú vo verejnom záujme, budú spolufinancované štátom a správy, ktoré sú komerčne zaujímavé si bude financovať  TASR z vlastných  podnikateľských príjmov. V tejto súvislosti ministerstvo upozorňuje, že nie je celkom možné financovať len nekomerčne zaujímavé správy, ak úrad nepožaduje správy deliť ako také, ako aj na skutočnosť, že v súčasnosti TASR  nevykonáva podnikateľskú činnosť a jej prípadné príjmy z takejto činnosti sú len príjmami  z minulých období, t.j. nemala by z akých zdrojov financovať komerčne zaujímavé správy. Odhliadnuc od nemožnosti takéhoto delenia agentúrneho spravodajstva by išlo vyslovene o subjektívny a nekontrolovateľný proces, ktorý by bol navyše v rozpore s rozpočtovými pravidlami financovania príspevkovej organizácie.“
13.	 Ministerstvo kultúry záverom v rozklade konštatuje, že prvostupňové rozhodnutie je v rozpore s § 46 a § 47 ods. 3 správneho poriadku v nadväznosti na § 2 a 22 zákona  a žiada ho preto zrušiť.

	Rada úradu v súlade s § 33 zákona  zaslala ministerstvu kultúry výzvu pred vydaním rozhodnutia, na ktorú ministerstvo reagovalo vyjadrením č. MK-1290/2007-10/2471 zo dňa 14. februára 2007, v ktorej  neuviedlo žiadne nové skutočnosti ale iba zopakovalo námietky už predtým uvedené v jeho predchádzajúcich podaniach. 
  
	Rada úradu podľa § 59 ods. 1 zákona č. 71/1967 Zb. o správnom konaní (správny poriadok) v znení neskorších predpisov preskúmala na základe podaného rozkladu rozkladom napadnuté rozhodnutie, konanie, ktoré mu predchádzalo a  spisový materiál s vecou súvisiaci a na základe toho dospela k nasledovným zisteniam a  záverom.

2. Aplikácia právnych predpisov

	Prvostupňový orgán správne aplikoval hmotnoprávne aj procesnoprávne ustanovenia zákona a správneho poriadku. 

3. Účastník konania

	Ministerstvo kultúry je podľa §18 ods. 1 zákona č. 575/2001 Z.z. o organizácii činnosti vlády a organizácii ústrednej štátnej správy v znení neskorších predpisov (ďalej len „zákon č. 575/2001 Z.z.“) ústredným orgánom štátnej správy.

	 Ustanovenie § 2 zákona ustanovuje, že zákon sa vzťahuje na orgány štátnej správy pri výkone štátnej správy.

	Štátna správa je samostatný druh činnosti štátu, ktorý má štátnomocenský charakter a uskutočňuje sa metódami a formami vlastnými pre tento druh aktivity. Štátna správa má výkonný a nariaďovací charakter a uskutočňuje sa v mene štátu  aj s pomocou donucovacej moci.

	Podľa § 35 ods. 1 zákona č. 575/2001 Z.z. ministerstvá a ostatné ústredné orgány štátnej správy sa podieľajú na tvorbe jednotnej štátnej politiky v jednotlivých oblastiach, uskutočňujú túto politiku, vykonávajú v rozsahu svojej pôsobnosti štátnu správu a plnia ďalšie úlohy ustanovené v ústavných zákonoch, zákonoch a iných všeobecne záväzných právnych predpisoch.

	Rozpis použitia finančných prostriedkov zo štátneho rozpočtu ministerstvom pre TASR  je výkonom štátnej správy. Ministerstvo kultúry rozpis uskutočňuje na základe zákona č. 523/2004 Z.z.. 

	Rada úradu sa nestotožnila s názorom ministerstva kultúry v rozklade, že aplikovaný § 39 zákona  sa vzťahuje len na konania orgánu štátnej správy pri výkone štátnej správy a nie na jej samotný výkon.

    Členenie, ktoré uviedlo ministerstvo kultúry v súvislosti s výkladom ustanovenia § 39 zákona, a to na konania pri výkone štátnej správy a samotný výkon štátnej správy nie je akceptovateľné z hľadiska jazykovo-gramatického ani  logického výkladu zákona. Ministerstvo kultúry vo svojich podaniach nekonkretizovalo, čo sú činnosti ministerstva pri výkone štátnej správy, ak pod tým nerozumie samotný výkon štátnej správy. Podľa názoru Rady úradu znenie § 39 zákona v slovách „orgány štátnej správy pri výkone štátnej správy“ pripúšťa iba jediný výklad a to, že ide o výkon štátnej správy, čo je v súlade  s niekoľkoročnou praxou úradu a čo tiež sleduje cieľ sledovaný zákonodarcom zabraňovať obmedzovaniu hospodárskej súťaže orgánmi štátnej správy, keď tieto uskutočňujú výkon štátnej správy.

	 Podľa § 39 zákona orgány štátnej správy pri výkone štátnej správy nesmú zjavnou podporou, zvýhodňujúcou určitého podnikateľa, alebo iným spôsobom obmedzovať súťaž.

	Výkonom štátnej správy môže dôjsť k neželaným zásahom do spravodlivej hospodárskej súťaže. Je práve úlohou úradu takéto zásahy eliminovať, a to na základe § 39 zákona.

	Ustanovenie § 39 zákona, ktoré upravuje iné formy nedovoleného obmedzovania súťaže jednoznačne zakazuje, aby orgán štátnej správy pri výkone štátnej správy, t.j. inými slovami samotným výkonom štátnej správy obmedzoval súťaž.

	Podľa § 25 ods. 3 písm. e) zákona účastníkom konania v prípade možného porušenia ustanovenia § 39 je orgán štátnej správy, orgán územnej samosprávy alebo orgán záujmovej samosprávy.

	Pokiaľ ide o § 2 ods. 2 zákona, na ktorý poukazuje ministerstvo kultúry, toto ustanovenie by úrad aplikoval v prípade, ak by bolo posudzované konanie TASR.

	 TASR je podnikateľ podľa § 2 ods. 1 písm. a) v spojení  s  § 3 ods. 2 zákona. Je právnickou osobou, ktorej činnosti a konania súvisia, alebo môžu súvisieť so súťažou, pričom nie je v zmysle zákona rozhodujúce, či sú činnosti a konania TASR zamerané na dosahovanie zisku (viď aj  rozhodnutie predsedníčky Protimonopolného úradu SR č. 2003/DZ/P/2/052 zo dňa 24.03.2003, ktorým zmenila rozhodnutie Protimonopolného úradu SR, odboru zneužívania dominantného postavenia č. 2002/DZ/2/1/147 zo dňa 23.07.2002).

	TASR tak, ako ani iný podnikateľ, nie je  vylúčený z osobnej pôsobnosti zákona. Za podmienok stanovených zákonom sú z vecnej  pôsobnosti zákona vylúčené iba určité činnosti, resp. konania podnikateľov (§ 2 ods. 2 zákona). Určité konanie podnikateľa by bolo vylúčené z vecnej pôsobnosti zákona iba za predpokladu, že sú kumulatívne splnené dve  podmienky, a to po prvé,  že ide o službu vo verejnom záujme podľa osobitného predpisu a po druhé, že uplatňovanie zákona by znemožnilo fakticky alebo právne plnenie takejto služby vo verejnom záujme.

	Ustanovenie § 2 ods. 2 zákona sa vzťahuje iba na  podnikateľov a preto ho nemožno per analogiam aplikovať na iné subjekty, teda ani na orgány štátnej správy. 

 	Úrad ako štátny orgán môže v súlade s článkom 2 ods. 2  Ústavy SR konať iba na základe ústavy, v jej medziach a v rozsahu a spôsobom, ktorý ustanoví zákon.

	Tvrdenie ministerstva kultúry, že výkon štátnej správy je zákonom upravený súbor oprávnení a povinností štátneho orgánu, ktorý je službou vo verejnom záujme a ako taký nemôže mať vplyv na obmedzenie hospodárskej súťaže, je vzhľadom na vyššie uvedené potrebné odmietnuť.

4. Charakteristika trhu

	Ministerstvo kultúry vznieslo v konaní námietku, že charakteristika trhu agentúrneho spravodajstva, vrátane jeho odberateľov, ktorú vykonal prvostupňový orgán v napadnutom rozhodnutí  je vo vzťahu k tomuto konaniu irelevantná.

 	Zhodnotenie tejto skutočnosti je však podľa Rady úradu  nevyhnutné na posúdenie dopadov konania ministerstva kultúry.

	Rada úradu považuje zistenia úradu týkajúce sa charakteristiky trhu spravodajstva v Slovenskej republike a odberateľov slovného a obrazového spravodajstva na účely tohto konania za dostatočné.

           Rada úradu sa stotožňuje so záverom úradu, že na účely tohto konania nie je potrebné definovať jednotlivé relevantné trhy existujúce v oblasti poskytovania slovného a obrazového spravodajstva. Uvedené by umožnilo identifikovať prípadných ďalších konkurentov podnikateľa TASR v jednotlivých segmentoch poskytovaného spravodajstva, v tomto prípade to však nie je nevyhnutné a nemalo by to za následok ani  zmenu vecného  posúdenia. V tomto konaní je nesporné, že agentúra SITA je aktívna na trhu poskytovania slovného a obrazového spravodajstva. Ako vyplynulo z vykonaného dokazovania, jej servis považuje väčšina oslovených subjektov za rovnocenný, alebo dokonca v niektorých prípadoch odberatelia preferujú spravodajský servis agentúry SITA  pred servisom poskytovaným agentúrou TASR. Poskytovanie slovného a obrazového spravodajstva TASR je teda zastupiteľné slovným a obrazovým spravodajstvom agentúry SITA. Rada úradu k rovnakému záveru prišla aj vo svojom rozhodnutí č. 2006/39/R/2/023 zo dňa 24.03.2006.

5. Protisúťažné konanie

	Podľa § 21 ods. 2 zákona č. 523/2004 Z.z. príspevková organizácia je právnická osoba štátu, ktorej menej ako 50% výrobných nákladov je pokrytých tržbami a ktorá je na štátny rozpočet zapojená príspevkom. Podľa § 24 ods. 7 zákona č. 523/2004 Z.z. zriaďovateľ poskytuje príspevkovej organizácii príspevok na prevádzku v takej výške, aby jej rozpočet bol vyrovnaný. Podľa § 9 ods. 4 písm. f) zákona č. 523/2004 Z.z. správca kapitoly rozpisuje schválené záväzné ukazovatele kapitoly pre príspevkové organizácie vo svojej vecnej pôsobnosti. Súčasťou rozpisu je aj súhrn úloh a činností, ktoré má príspevková organizácia v súlade s predmetom svojej činnosti v príslušnom rozpočtovom roku zabezpečiť. Podľa § 24 ods. 6 zákona č. 523/2004 Z.z. finančný vzťah medzi zriaďovateľom  a príspevkovou organizáciou je určený záväznými ukazovateľmi štátneho rozpočtu a záväznými ukazovateľmi určenými zriaďovateľom.

	TASR bola zriadená zákonom č. 81/1992 Zb. o Československej tlačovej kancelárii Slovenskej republiky v znení zákona č. 442/2003 Z.z. a v súlade s § 2 ods. 2 tohto zákona je napojená finančnými vzťahmi na štátny rozpočet  prostredníctvom rozpočtovej kapitoly ministerstva kultúry. TASR je príspevkovou organizáciou voči ktorej vykonáva funkcie zriaďovateľa ministerstvo kultúry.

	Ako zistil úrad ministerstvo kultúry uzavrelo s TASR dňa 30.12. 2005 Kontrakt č. MK – 13833/2005-700/33845 o poskytnutí príspevku z rozpočtovej kapitoly ministerstva kultúry, ktorý je plánovacím  a organizačným aktom vymedzujúcim vzťahy medzi ústredným orgánom štátnej správy a organizáciou v jeho zriaďovateľskej pôsobnosti.

	Konkrétnu výšku finančných prostriedkov - príspevku pre TASR pre rozpočtový rok 2006, ako aj  spôsob ich použitia, určilo podľa zistenia úradu ministerstvo kultúry.

	Úrad v konaní posudzoval, či poskytnutím príspevku pre rok 2006 z rozpočtovej kapitoly ministerstva kultúry nedošlo k porušeniu § 39 zákona.

	Rada úradu sa v tejto súvislosti stotožňuje s úradom, ktorý v prvostupňovom rozhodnutí uviedol, že predmetom tohto konania  je posúdenie konania ministerstva, ktoré nie je priamo stanovené zákonom, ale ide o tú časť jeho kompetencie, v rámci ktorej má voľnosť úvahy ako bude pri určovaní stanovovania podmienok pre použitie finančných prostriedkov zo štátneho rozpočtu pre TASR postupovať. Výšku finančných prostriedkov určených pre TASR, ako ani spôsob ich použitia, nestanovuje ani zákon č. 81/1992 Zb. ani rozpočtové pravidlá a je preto na úvahe ministerstva kultúry. V rámci tejto úvahy je však ministerstvo kultúry povinné rešpektovať  zákon o ochrane hospodárskej súťaže a  prideľovať finančné prostriedky tak, aby nedochádzalo k skresľovaniu súťažných podmienok. Zákon zabezpečuje, aby pre všetkých účastníkov na trhu  existovali „rovnaké pravidlá hry“ a súťažné pravidlá sa rovnako aplikujú na všetky oblasti hospodárskeho života s výnimkami, ktoré pripúšťa zákon.

	Úrad v konaní zisťoval, či príspevok pre TASR na rok 2006 z rozpočtovej kapitoly ministerstva kultúry bol poskytnutý aj na aktivity TASR, ktoré sú poskytované v konkurenčnom prostredí. Ministerstvo kultúry počas konania uviedlo, že príspevok je principiálne určený na všetky činnosti TASR okrem vykonávania prípadnej podnikateľskej činnosti. Ministerstvo kultúry na základe vyššie uvedeného kontraktu poskytlo príspevok pre TASR na rok 2006 zo štátneho rozpočtu na účely poskytovania slovného a obrazového spravodajstva, ktoré je zabezpečované prostredníctvom redakcie regionálneho spravodajstva, obrazovej redakcie, medzinárodnej redakcie, exportnej redakcie, dokumentačnej redakcie, športovej redakcie a ekonomickej redakcie.

Poskytnutý príspevok bol rozpísaný na sedem redakcií pričom nepokrýval náklady na domácu a na športovú redakciu.

Na trhu poskytovania slovného a obrazového spravodajstva pôsobí okrem TASR, ako už bolo uvedené, aj podnikateľ SITA, je to teda  konkurenčné prostredie minimálne s dvoma hráčmi, čo nespochybnilo ani samotné ministerstvo kultúry. Podnikateľ SITA v súčasnosti poskytuje rovnako ako podnikateľ TASR napr. domáce, zahraničné, ekonomické, športové, exportné, obrazové a zvukové spravodajstvo. Postup ministerstva kultúry umožnil, že TASR obdržala a následne použila finančné prostriedky zo štátneho rozpočtu aj na činnosti,  ktoré poskytuje aj podnikateľ SITA, čím  sa podnikateľ SITA dostal do konkurenčnej nevýhody, keďže si na rozdiel od TASR musel vykryť všetky náklady na tieto činnosti z vlastných zdrojov. Rada úradu sa stotožňuje s hodnotením dopadov konania ministerstva kultúry na trhu poskytovania slovného a obrazového spravodajstva vykonaného úradom. 

	Poskytnutie finančných prostriedkov zo štátneho rozpočtu vo forme príspevku sa riadi zákonom č. 523/2004 Z.z., čo ale súčasne nevylučuje aplikáciu zákona z pohľadu, či v tejto súvislosti nedochádza k skresľovaniu hospodárskej súťaže. 

	K tejto otázke sa Rada úradu vyjadrila už  aj vo svojom rozhodnutí č. 2006/39/R/2/023 zo dňa 24.03.2006.

	Zákon o rozpočtových pravidlách  ustanovuje, že správca kapitoly v rámci rozpisu záväzných ukazovateľov rozpisuje súhrn úloh a činnosti, ktoré má príspevková organizácia v súlade s predmetom svojej činnosti v príslušnom rozpočtovom roku zabezpečiť. Ministerstvo kultúry takýto rozpis uskutočňuje. 

	V tomto konaní je však posudzované, či príspevok, aj pri splnení kritérií stanovených zákonom o rozpočtových pravidlách,  nie je poskytovaný tak, že predstavuje neodôvodnenú konkurenčnú výhodu pre TASR. Predmetom tohto konania je posúdenie konania ministerstva kultúry v rozsahu, ktorý nie je priamo upravený žiadnym právnym predpisom a je preto  na úvahe ministerstva kultúry v akej výške a na aké konkrétne činnosti finančné prostriedky TASR pridelí. 

	Rada úradu sa stotožňuje so zistením prvostupňového orgánu, že súčasný stav prideľovania finančných prostriedkov zo štátneho rozpočtu deformuje súťažné prostredie.
.
	Ministerstvo kultúry v rozklade  poukazuje na nález Ústavného súdu SR č. PL. ÚS 2/04-48 z 31. marca 2005.

      	V náleze, na ktorý sa odvoláva ministerstvo kultúry, Ústavný súd SR konštatoval iba to, že zákon č. 81/1992 Zb. nie je v nesúlade s určitými ustanoveniami Ústavy SR, vrátane čl. 55 ods. 1 Ústavy SR, ktorý však len všeobecne deklaruje, že hospodárstvo SR sa zakladá na princípoch trhovej ekonomiky, avšak už nie s  čl. 55 ods. 2 Ústavy , ktorý zaručuje ochranu a podporu hospodárskej súťaže. Predmet konania pred Ústavným súdom SR preto priamo  nesúvisí s  týmto konaním a nález ústavného súdu nijako nespochybňuje meritum veci prejednávanej v tomto konaní. 

	Podľa Rady úradu existujúca právna úprava, zákon č. 81/1992 Zb. o Česko-slovenskej tlačovej kancelárii Slovenskej republiky nevylučuje, aby príspevok pre TASR bol poskytovaný tak, aby TASR nemohla použiť pridelené finančné prostriedky aj na svoje aktivity poskytované v konkurenčnom prostredí. Rada úradu súčasne nevylučuje, že existujú aj iné činnosti, ktoré sú vykonávané vo verejnom záujme a sú súčasne poskytované v konkurenčnom prostredí ako na to poukazuje aj ministerstvo kultúry. 

	Zabezpečenie súladu so zákonom podľa názoru Rady úradu nevyžaduje obmedzenie aktivít TASR, keďže TASR môže svoje aktivity poskytované v konkurenčnom prostredí, na ktoré nedostane príspevok od štátu uhrádzať z vlastných zdrojov, ako je to aj v prípade jej konkurenta podnikateľa SITA.

	Ministerstvo kultúry uviedlo, že nie je celkom možné financovať len komerčne nezaujímavé správy, ak úrad nepožaduje správy deliť ako také. Súčasne ministerstvo uviedlo, že v súčasnosti TASR nevykonáva podnikateľskú činnosť a jej príjmy sú len príjmami z minulých období, t.j. TASR by nemala z akých zdrojov financovať komerčne zaujímavé správy.

	 Vychádzajúc zo skutočnosti, že TASR poskytuje svoje služby odplatne je nepravdepodobné, že by TASR nemala spravodajskú činnosť z čoho financovať. Komerčne zaujímavý produkt je produkt, po ktorom je na trhu dopyt a je preto vysoko pravdepodobné, že jeho predaj nebude stratový pričom je nesporné, že TASR poskytuje slovné a obrazové spravodajstvo,  ktoré je komerčne zaujímavé. Ministerstvo kultúry by malo poskytovať príspevok zo štátneho rozpočtu pre TASR iba na také činnosti, resp. kategórie slovného alebo obrazového spravodajstva, o ktoré na trhu nie je záujem a súčasne, ktoré je TASR povinná na základe zákona č. 81/1992 Zb. zabezpečovať.

 Ministerstvo kultúry  prispievalo v jednotlivých rokoch rôznym percentom na krytie celkových nákladov TASR a rôzne boli podporené aj jednotlivé redakcie. Podľa Rekapitulácie činností uvedených v kontrakte na rok 2006 (tabuľka č.1), ktorá tvorí prílohu Kontraktu č. MK – 13833/2005-700/33845 na rok 2006 uzavretý medzi ministerstvom kultúry a TASR, výdavky TASR na rok 2006 predstavovali  105 308 tis. Sk a výška dotácie predstavovala 44 148 tis. Sk určenej pre sedem z deviatich redakcií. V roku 2006 dotácia nebola poskytnutá pre domácu redakciu a Top redakciu. Zo štátneho rozpočtu tak bolo hradených 42% výdavkov TASR a zvyšných 58% si TASR hradila z vlastných zdrojov. 

V roku 2005 pokrýval štátny príspevok 50% nákladov piatich redakcií z deviatich. Nebola zahrnutá redakcia domáceho, ekonomického, športového a TOP spravodajstva. 

Ako vyplýva z vyššie uvedeného  neexistuje objektívne stanovený „optimálny pomer“ krytia nákladov z tržieb a z rozpočtu a bolo to ministerstvo kultúry, ktoré príspevok  rozdeľovalo pre jednotlivé redakcie, pričom to bola  v jednotlivých rokoch rôzna výška a niektoré redakcie (napriek tomu, že podľa názoru ministerstva všetky aktivity sú vykonávané vo verejnom záujme) nedostali príspevok vôbec.

 Ministerstvo kultúry uviedlo, že príspevok v príspevkovej organizácii tvorí ideálny podiel na nákladoch ako takých, ktoré sú ďalej analyticky vedené (ekonomickým zdôvodnením je podľa ministerstva kultúry napr. nemožnosť prerozdelenia prostriedkov na nákup tovarov), na druhej strane však selektuje  redakcie, ktorým  nie je príspevok zo štátneho rozpočtu nevyhnutné poskytnúť, a to za jednotlivé roky rôzne, a  ktoré si TASR dokáže financovať z vlastných tržieb, takže nemožno hovoriť o ideálnom podiele na nákladoch ako takých.

Rada úradu sa nestotožňuje s námietkou ministerstva kultúry, že príspevok pre TASR musí poskytnúť tak, aby na všetkých nákladoch činil „ideálny podiel“. Úlohou štátu v žiadnom prípade nemôže byť krytie všetkých nákladov v ideálnom podiele, ktorý objektívne ani neexistuje a  ide iba o subjektívne posúdenie ministerstva kultúry bez vymedzených jasných kritérií. Ak by mal byť určený ideálny podiel na všetkých nákladoch musel by nevyhnutne zohľadňovať to, aby nedochádzalo k skresľovaniu súťažných  podmienok na trhu poskytovania slovného a obrazového spravodajstva. Tvrdenie ministerstva kultúry nemá v tejto veci  žiadne právne ani ekonomické zdôvodnenie.

	Úradu, a následne ani Rade úradu, neprislúcha posudzovať, či financovanie TASR vykonalo ministerstvo kultúry v súlade so zákonom č. 523/2004 Z.z.  a preto Rada úradu ani nijako nespochybňuje stanovisko Ministerstva financií SR zo dňa 26.06.2006. Cieľom tohto konania je, aby sa zákon č. 523/2004 Z.z. aplikoval spôsobom, ktorý nedeformuje súťaž a ktorý je teda v súlade so zákonom o ochrane hospodárskej súťaže.

	Úrad v prvostupňovom konaní dospel k záveru, že existujúci spôsob financovania TASR umožnil, aby TASR príspevok zo štátneho rozpočtu použila aj na aktivity poskytované v konkurenčnom prostredí.

 Na trhu existuje prirodzený dopyt po spravodajských službách, ktoré sú poskytované v konkurenčnom prostredí, kde pôsobia minimálne dvaja hráči TASR a SITA, ktoré predávajú svoje služby. Nie je dôvodné, aby si podnikateľ TASR náklady na takéto spravodajstvo uhrádzal z verejných zdrojov. Rada úradu však nespochybňuje, že môžu existovať aktivity, ktoré je podnikateľ TASR povinný zabezpečovať a ktoré nie sú poskytované v konkurenčnom prostredí a tie  môžu byť kryté aj prostriedkami zo štátneho rozpočtu. 

Rade úradu je známe z konania ukončeného jej rozhodnutím č. 2006/39/R/2/023, že podnikateľ SITA k zavedeniu produktov, ako napr. regionálny servis, fotoservis nepristúpil už skôr výlučne z obavy o návratnosť investície, keďže v týchto segmentoch pôsobí aj TASR za ceny, ktoré nepokrývajú reálne náklady TASR na spravodajské služby. Poskytovaním príspevku zo štátneho rozpočtu pre TASR dochádza k skresľovaniu jej cenových výstupov, t.j. k skreslenému oceňovaniu produktov, ktoré TASR umiestňuje na trhu, čo má samozrejme vplyv aj na podnikateľa SITA a cenovú úroveň na predmetnom trhu spravodajských služieb. Napriek tomu, že SITA je v súčasnosti konkurencieschopná, súčasný systém financovania TASR môže pre ňu vytvárať prekážky napr. v inovácii produktov a ich uvádzaní na trh. Z dlhodobého hľadiska pritom nie je zaručené,  že SITA bude za takejto situácie schopná aj naďalej sledovať  technologický vývoj a technický pokrok ako by tomu bolo v prípade, keby nebola v konkurenčnej nevýhode voči TASR. Uvedené je jednoznačne na úkor konečného spotrebiteľa, ktorý by z dlhodobého hľadiska mohol profitovať z konkurenčného boja medzi podnikateľmi v podobe produktov vyššej  kvality za nižšie ceny, ako aj  z inovácií v podobe nových produktov ako ďalšieho výsledku konkurenčného boja o zákazníka. 

Príspevková organizácia hospodári podľa svojho rozpočtu nákladov, výnosov a výsledku hospodárenia. Jej rozpočet zahŕňa aj príspevok z rozpočtu zriaďovateľa, prostriedky vlastných finančných fondov, prostriedky prijaté od iných subjektov (§ 24 ods. 1 zákona č. 523/2004 Z.z.).

Podľa § 24 ods. 7 zákona č. 523/2004 Z.z. príspevková organizácia uhrádza náklady na prevádzku, opravy a údržbu hmotného majetku, ako aj na obstaranie hmotného a nehmotného majetku z vlastných zdrojov a z príspevku od zriaďovateľa, pričom vlastné zdroje používa prednostne. Zriaďovateľ poskytuje príspevkovej organizácii príspevok na prevádzku v takej výške, aby jej rozpočet bol vyrovnaný.

Z vyššie uvedených citácii zákona č. 523/2004 Z.z. vyplýva, že príspevková organizácia si uhrádza svoje náklady v prvom rade zo svojich vlastných zdrojov a príspevok zo štátneho rozpočtu má byť poskytnutý za účelom vyrovnania jej rozpočtu.

Súčasná situácia na trhu slovného a obrazového spravodajstva odráža umelú deformáciu podmienok a  skreslenie súťaže spôsobené netransparentným a neodôvodnením dotovaním činností TASR, ktorá nie je nútená správať sa konkurenčne. Činnosť ministerstva kultúry konzervuje nerovnosť podmienok fungovania  pri poskytovaní  spravodajských  služieb.

	Príspevková organizácia je podľa § 21 ods. 2 zákona č. 523/2004 Z.z.  právnická osoba štátu, obce a vyššieho územného celku, ktorej menej ako 50 % výrobných nákladov je pokrytých tržbami a ktorá je na štátny rozpočet, rozpočet obce alebo na rozpočet vyššieho územného celku zapojená príspevkom. 

Ministerstvo kultúry v konaní ukončenom rozhodnutím Rady úradu  2006/39/R/2/023 zo dňa 24.03.2006 namietalo, že vypracovalo v spolupráci s TASR rozpis príspevku zo štátneho rozpočtu až na úroveň jednotlivých redakcií, pričom prostriedky zo štátneho rozpočtu pokrývali cca 50% nákladov piatich z deviatich redakcií TASR. V roku 2006 poskytlo ministerstvo kultúry pre TASR príspevok, ktorý pokrýval 42% nákladov TASR, pričom príspevok nezahŕňal finančné prostriedky pre domácu redakciu a Top redakciu. Z uvedeného vyplýva, že TASR si viac ako 50% nákladov na svoju činnosť  hradila  z vlastných  zdrojov.

Podľa § 21 ods. 12 zákona č. 523/2004 Z.z. zriaďovateľ príspevkovej organizácie je povinný ju zrušiť k 31. decembru roka, v ktorom zistí, že 
 tržby príspevkovej organizácie nepokrývajú jej výrobné náklady v súlade s odsekom 2 počas najmenej dvoch po sebe bezprostredne nasledujúcich rokoch.
 
Z uvedeného vyplýva, že existujúci model poskytovania verejných prostriedkov  pre TASR vyžaduje prehodnotenie.

Do budúcna je tiež  žiadúce, aby ministerstvo kultúry výšku finančných prostriedkov určovalo vždy vopred, objektívnym a transparentným spôsobom.
	
V súvislosti s argumentmi ministerstva kultúry, že bez príspevku zo štátneho rozpočtu nie je možné zabezpečiť činnosť TASR Rada úradu poukazuje na situáciu v Českej republike. Česká tisková kancelář (ČTK) je verejnoprávna inštitúcia, ktorá bola zriadená zákonom. Štát nezodpovedá za jej záväzky a agentúra nezodpovedá za záväzky štátu. ČTK  od roku 1996 nepoberá štátne dotácie a od roku 1997 je ziskovým podnikom.

K námietke ministerstva kultúry  uvedenej v rozklade, že ministerstvo trvá na evidentnej snahe úradu o ovplyvňovanie plurality agentúrneho spravodajstva  v Slovenskej republike  je potrebné uviesť, že snaha úradu s cieľom podporiť zlepšenie podmienok pre súťaž medzi spravodajskými agentúrami v konečnom dôsledku prispieva k zabezpečeniu väčšej plurality názorov a nie jej potláčaniu.

6. Námietky týkajúce sa procesných práv

   Rada úradu nezistila ani účastníkom konania namietané porušenie jeho procesných práv z dôvodu nedostatočného identifikovania predmetu konania. Účastník konania bol podľa názoru Rady úradu zo strany úradu dostatočne oboznámený o predmete prebiehajúceho konania, a to najmä v oznámení o začatí konania ako aj vo výzve pred vydaním rozhodnutia. V tejto súvislosti je potrebné vziať do úvahy aj tú skutočnosť, že konanie v rovnakej veci iba za iné časové obdobie bolo ukončené voči ministerstvu kultúry v roku 2006.

	Úlohou úradu a ani Rady úradu, ako už Rada úradu konštatovala v rozhodnutí č. 2006/39/R/2/023, nie je určiť presný postup, resp. špecifikovať konkrétny spôsob ako odstrániť závadný stav, ale jednoznačne identifikovať súťažný problém. Pre ministerstvo kultúry z prvostupňového rozhodnutia jednoznačne vyplýva v čom spočíva protiprávnosť jeho konania. Uvedené vyžaduje zo strany ministerstva kultúry vykonať hĺbkovú analýzu aktivít TASR a prehodnotiť ich financovanie vzhľadom na všetky okolnosti a špecifickosť činnosti vykonávanej podnikateľom TASR tak, aby poskytovaním príspevku nedochádzalo k skresľovaniu  súťaže, čo nemôže vykonať úrad. Rozhodnutie úradu preto nie je v rozpore s rozhodnutím Najvyššieho súdu SR č. 5 Sž 166/02, na ktorý poukazuje ministerstvo kultúry. 

7. Pokuta

	Rada úradu považuje zdôvodnenie pokuty v prvostupňovom rozhodnutí za dostatočné a uloženú výšku pokuty považuje za primeranú  posudzovanému konaniu s prihliadnutím na skutočnosti, ktoré bral do úvahy aj prvostupňový orgán, najmä na skutočnosť, že zo strany ministerstva kultúry ide o opakované porušenie v krátkej dobe. 

	Vzhľadom na vyššie uvedené, rozhodla Rada úradu na svojom zasadnutí dňa 23. februára 2007  tak, ako je uvedené vo výroku tohto rozhodnutia.

Poučenie: 

Proti tomuto rozhodnutiu sa podľa § 61 ods. 2 zákona č. 71/1967 Zb. o správnom konaní (správny poriadok) v znení neskorších predpisov nemožno odvolať. Proti tomuto rozhodnutiu možno podať žalobu podľa § 247 Občianskeho súdneho poriadku na Krajský súd v Bratislave do dvoch mesiacov od jeho doručenia.  

                                 

                                                          Danica Paroulková 
                                                               predsedníčka  
                                 Rady Protimonopolného úradu Slovenskej republiky

	

Rozhodnutie sa doručí:

1.	Ministerstvo kultúry Slovenskej republiky, Nám. SNP 33, 813 31 Bratislava
2.	Protimonopolný úrad SR, odbor zneužívania dominantného postavenia