PROTIMONOPOLNÝ ÚRAD SLOVENSKEJ REPUBLIKY

ROZHODNUTIE

Číslo: 2007/KH/R/2/026	Bratislava 27. apríl 2007

Rada Protimonopolného úradu Slovenskej republiky v Bratislave, ako orgán príslušný na konanie podľa § 18 ods. 1 zákona č. 136/2001 Z.z. o ochrane hospodárskej súťaže a o zmene a doplnení zákona Slovenskej národnej rady 
č. 347/1990 Zb. o organizácii ministerstiev a ostatných ústredných orgánov štátnej správy Slovenskej republiky v znení neskorších predpisov v znení neskorších predpisov v správnom konaní č. 0070/ODOS/2006, na základe rozkladu podaného účastníkom konania podnikateľom Zväz pekárov, cestovinárov a cukrárov v SR, Račianska 72, 832 60 Bratislava, IČO 17314518 prostredníctvom právneho zástupcu Mgr. Beáta Ďaďová, advokátska kancelária, Hviezdoslavova 308, 027 43 Nižná 

mení

podľa § 59 ods. 2 zákona č. 71/1967 Zb. o správnom konaní (správny poriadok) v znení neskorších predpisov rozhodnutie Protimonopolného úradu Slovenskej republiky, odboru dohôd obmedzujúcich hospodársku súťaž 
č.  2006/KH/1/1/143 zo dňa 22. decembra 2006 nasledovne:

1.	Konanie podnikateľa Zväz pekárov, cestovinárov a cukrárov v SR, Račianska 72, 832 60 Bratislava, IČO 17314518 v čase od  februára 2004 do februára 2006 spočívajúce v odporúčaniach podnikateľom pôsobiacim v oblasti pekárenskej výroby a predaja pekárenských výrobkov, ktoré sa týkali cien pekárenských výrobkov s cieľom zvýšenia úrovne cien pekárenských výrobkov v budúcom období sú dohodou obmedzujúcou hospodársku súťaž vo forme nepriameho určenia cien tovaru podľa § 4 ods. 3 písm. a) zákona č. 136/2001 Z.z. o ochrane hospodárskej súťaže a o zmene a doplnení zákona Slovenskej národnej rady č. 347/1990 Zb. o organizácii ministerstiev a ostatných ústredných orgánov štátnej správy Slovenskej republiky v znení neskorších predpisov v znení zákona č. 465/2002 Z.z. a podľa § 4 ods. 3 písm. a) zákona č. 136/2001 Z.z. o ochrane hospodárskej súťaže a o zmene a doplnení zákona Slovenskej národnej rady č. 347/1990 Zb. o organizácii ministerstiev a ostatných ústredných orgánov štátnej správy Slovenskej republiky v znení neskorších predpisov v znení neskorších predpisov, ktorá je podľa § 4 ods. 1 týchto zákonov zakázaná.

2.	Podľa 38 ods. 1 zákona č. 136/2001 Z.z. o ochrane hospodárskej súťaže a o zmene a doplnení zákona Slovenskej národnej rady č. 347/1990 Zb. o organizácii ministerstiev a ostatných ústredných orgánov štátnej správy Slovenskej republiky v znení neskorších predpisov v znení neskorších predpisov ukladá podnikateľovi Zväz pekárov, cestovinárov a cukrárov v SR, Račianska 72, 832 60 Bratislava, IČO 17314518 peňažnú pokutu vo výške 43 000,- Sk (slovom štyridsaťtritisíc slovenských korún), ktorú je povinný uhradiť do 15 dní odo dňa nadobudnutia právoplatnosti tohto rozhodnutia Protimonopolnému úradu Slovenskej republiky na účet 7000060793, 8180 ŠP, vedený v Štátnej pokladnici Bratislava, KS 1118, VS 026.

Odôvodnenie:

Dňa 22. decembra 2006 vydal Protimonopolný úrad Slovenskej republiky, odbor dohôd obmedzujúcich hospodársku súťaž (ďalej len „úrad“) rozhodnutie č. 2006/KH/1/1/143, v ktorom konštatoval, že konanie podnikateľa Zväz pekárov, cestovinárov a cukrárov v SR, Račianska 72, 832 60 Bratislava, IČO 17314518 (ďalej ako „Zväz pekárov“) spočívajúce v odporúčaniach podnikateľom v oblasti pekárenskej výroby týkajúcich sa cien pekárenských výrobkov s cieľom zvýšenia úrovne cien pekárenských výrobkov v budúcom období je dohodou obmedzujúcou súťaž podľa § 4 ods. 1 v nadväznosti na § 4 ods. 2 písm. c) zákona č. 136/2001 Z.z. o ochrane hospodárskej súťaže a o zmene a doplnení zákona Slovenskej národnej rady č. 347/1990 Zb. o organizácii ministerstiev a ostatných ústredných orgánov štátnej správy Slovenskej republiky v znení neskorších predpisov v znení neskorších predpisov (ďalej len „zákon“), ktorej obsahom je nepriame určenie cien tovaru podľa § 4 ods. 3 písm. a) zákona, a ktorá je zakázaná. Zároveň uložil podnikateľovi Zväz pekárov pokutu vo výške 50.000,- Sk.

Proti tomuto rozhodnutiu podal účastník konania podnikateľ Zväz pekárov prostredníctvom právneho zástupcu v zákonom stanovenej lehote rozklad, v ktorom boli vznesené nasledovné námietky:

1.	Podľa účastníka konania úrad rozhodol bez náležitého zistenia skutkového stavu a rozhodnutie je tak nepreskúmateľné pre nedostatok dôvodov, pričom nedostatkom dôvodov je aj jednostranný výklad jednotlivých dôkazov v neprospech účastníka konania, a aj posúdenie resp. neposúdenie prípadných protisúťažných aspektov deklarovaného protiprávneho konania. Podľa účastníka konania jednostrannosť výkladu dôkazov v neprospech účastníka konania vyplýva aj z odôvodnenia rozhodnutia, bod 4, časť I., II. a III.

2.	Účastník konania konkrétne namieta relevanciu dôkazov získaných prostredníctvom písomných záznamov zo stretnutí orgánov Zväzu, a to konkrétne:
•	Str. 6, časť I., bod 1. odôvodnenia rozhodnutia (Zápis zo 14. riadneho valného zhromaždenia Zväzu pekárov), kde tvrdí, že citát je vytrhnutý z kontextu správy, pričom úmyslom bolo informovať členov Zväzu pekárov o zneužívaní dominantného postavenia obchodnými reťazcami rôznymi formami, pričom povinnosťou Zväzu pekárov je zaoberať sa takýmito problémami a cit.: „Zväz ani iný spôsob riešenia problému nepozná a ak existuje, ide o finančne nákladný pre poplatky, ktoré súvisia s oznámením na Protimonopolný úrad SR.“ Takisto trestné oznámenie nie je podľa účastníka konania riešením vzhľadom na dôkaznú núdzu, časovú náročnosť atď.
•	Str. 6, časť I., bod 2 odôvodnenia (Pozvánka na riadne zasadnutie predstavenstva a dozornej rady Zväzu..) – podľa účastníka konania dôkaz nie je relevantný vo vzťahu k ohrozovaniu hospodárskej súťaže
•	Str. 6, časť I., bod 3, podľa účastníka konania ide len o informovanie o spôsobe tvorby cien a cenovej kalkulácie u výrobcov pekárenských výrobkov, čo nepovažuje za nepriame určovanie cien a uvádza, že v praxi sa stretáva s obdobnými vyhláseniami v médiách aj z iných odvetví, pričom uviedol príklady takýchto vyhlásení.
•	Str. 7, časť I., bod 4  - podľa účastníka konania ide len o všeobecné konštatovanie, chýba záznam z uvedenej tlačovej konferencie a jej vyhodnotenie – t.j. či mohlo dôjsť k zlepšeniu vyjednávacej sily voči obchodným reťazcom.
•	Str. 7, časť I., bod 5 – podľa účastníka konania v tomto prípade ide o dôkaz opaku – vyjadrenie Zväzu pekárov, ktoré pôsobí preventívne voči členom, aby neuzatvárali kartelové dohody. Ide len o všeobecné konštatovanie, pričom úrad sa podľa účastníka konania nezaoberal významom tohto konštatovania.
•	Str. 8, časť I., bod 5 (str. 9,10,11, 14,15) – úrad sa nezaoberal tým, či úprava cien mala byť v prospech alebo neprospech spotrebiteľov. Taktiež napadá účastník konania viaceré tu uvedené citáty, t.j. že ide o skutočnosti vytiahnuté z kontextu, pričom podstatou takýchto správ bolo len informovať členov Zväzu o správaní obchodných reťazcov.
•	Str. 8, časť I., bod 6 – vytiahnuté z kontextu celkovej činnosti a zámerov Zväzu pekárov.

3.	Účastník konania tiež namieta relevanciu dôkazov získaných prostredníctvom mesačníka Podnikateľ – Spravodaj. Jednak namieta, že ide o všeobecné informácie, vytiahnuté z kontextu správy (str. 10, časť II., bod 3 a 4 a 6) a že vo viacerých prípadoch ide o jednostranný výklad dôkazu v neprospech účastníka konania (str. 9, časť II., bod 1, str. 11, časť II., bod 6). Podľa účastníka konania sa úrad nezaoberal otázkou reálneho dopadu týchto snáh Zväzu pekárov, ak by podľa neho dôkazy nasvedčovali snahe o nepriame určenie cien, je logické zistiť, prečo k deklarovanej snahe o zvýšenie cien za obdobie rokov 2004 – 2006 nedošlo, resp. zvýšenie cien sa na trhu neprejavilo. Podľa účastníka konania, ak aj došlo k zvýšeniu cien, tak len v minimálnom rozsahu. Vo vzťahu k dôkazu na str. 10, časť II., bod 2 (výňatky z relácií v rádiu Okey a rádiu Lumen) úrad podľa účastníka konania nepredložil relevantný dôkaz, že relácia v médiách sa skutočne uskutočnila a že uvedené výroky tam odzneli. Zároveň účastník konania pripustil vo vzťahu k vyjadreniu na str. 11, časť II., bod 5 , že ide o jediný dôkaz, ktorý konkrétne poukazuje na zvýšenie ceny a má určitú vypovedaciu hodnotu v neprospech Zväzu pekárov.

4.	Účastník ďalej namieta dôkazy získané z periodickej tlače, ktoré sú uvedené  na str. 12, časť III., bod 1 a str. 13, časť III, body 3 až 8, považuje ich za nepravdivé a neobjektívne. Podľa účastníka konania keďže neboli autorizované oprávnenou osobou, nemožno ich použiť v správnom konaní, pričom Zväz nezodpovedá za obsahovú stránku článkov. Podľa účastníka konania bolo úmyslom Zväzu prostredníctvom médií poskytnúť verejnosti informácie, napr. že ceny vstupov im rastú rýchlejšie ako ceny výrobkov, že nemajú potrebné financie na inovácie a reprodukciu, že majú najnižšie priemerné mzdy v rámci potravinárstva atď., s cieľom aby sa dospelo k určitému riešeniu týchto problémov. 

5.	Podľa účastníka konania na ochranu súťaže slúži aj posúdenie dohody z hľadiska splnenia podmienok podľa § 6 ods. 3 zákona, čo predstavuje prostriedok na zabezpečenie prospechu pre spotrebiteľa a efektívnu alokáciu zdrojov, čo mal úrad urobiť aj v tomto prípade. Podľa účastníka konania, ak by sa vychádzalo z predpokladu, že ide o dohodu Zväzu pekárov, podľa neho spĺňa podmienky uvedené v § 6 ods. 3 zákona, konkrétne:
•	Deklarovanie potreby nárastu cien pekárenských výrobkov môže mať  za následok zlepšenie výroby a podporu technického a hospodárskeho rozvoja, keďže pekárne nie sú schopné pri daných cenách zabezpečiť ani jednoduchú inováciu.
•	Nárast cien môže priniesť aj spotrebiteľom časť prospechu, keďže spotrebiteľ má z nižších cien prospech len ak sú výrobcovia schopní vôbec tovar vyrábať.
Na základe uvedeného nemožno podľa účastníka konania konanie Zväzu pekárov považovať za dohodu obmedzujúcu súťaž, ktorá je zakázaná. Účastník konania považuje dokazovanie úradu v tomto smere za nedostatočné.

6.	Úrad sa podľa účastníka konania musí zaoberať aj dôkazmi, ktoré svedčia v jeho prospech, pričom z vyjadrenia úradu, že, cit.: „...informácie o neuspokojivej ekonomickej situácii odvetvia nemajú vplyv na prešetrovanie úradu...“ podľa neho vyplýva, že sa úrad zaoberal len dôkazmi, ktoré svedčia v jeho neprospech.

7.	Účastník konania tiež namieta procesné pochybenie úradu. Podľa neho, úrad urobil voči podnikateľovi Zväz pekárov prvý úkon dňom vykonania inšpekcie v podnikateľských priestoroch – t.j. 09.03.2006 a nie 26.10.2006, kedy bolo oznámenie o začatí správneho konania doručené Zväzu pekárov. Podľa účastníka konania, sa správne konania začalo už dňom 09.03.2006, pričom do vydania rozhodnutia uplynulo 9 mesiacov, takže úrad nedodržal lehotu 6 mesiacov na vydanie rozhodnutia v súlade s § 30 zákona, ani nepredĺžil lehotu na vydanie rozhodnutia v zmysle tohto ustanovenia.

Na základe uvedeného žiadal účastník konania prvostupňové rozhodnutie zrušiť a konanie zastaviť.

Rada Protimonopolného úradu Slovenskej republiky (ďalej len „Rada úradu“) v súlade s § 59 ods. 1 zákona č. 71/1967 Zb. o správnom konaní (správny poriadok) v znení neskorších predpisov na základe podaného rozkladu preskúmala napadnuté rozhodnutie, ako aj konanie, ktoré mu predchádzalo v celom rozsahu a dospela k nasledujúcim záverom.

Aplikácia právnych predpisov

Prvostupňový orgán správne aplikoval na posudzované konanie relevantné hmotnoprávne ustanovenia zákona, keďže k protiprávnemu konaniu vo forme nepriameho určovania cien tovaru dochádzalo za účinnosti zákona.

Zmena výroku rozhodnutia pokiaľ ide o aplikáciu právnych predpisov, vychádza z potreby jeho spresnenia, bol doplnený o presné znenie zákona v znení noviel, počas ktorých prebiehalo protiprávne konanie. Podľa názoru Rady úradu bolo nevyhnutné doplniť výrok pokiaľ ide o zákon v znení zákona č. 465/2002 Z.z., nakoľko už počas účinnosti zákona v znení zákona č. 465/2002 Z.z. dochádzalo k protisúťažnému konaniu zo strany účastníka konania (počnúc februárom 2004). Zároveň je však potrebné uviesť, že jednotlivé novely zákona nemajú vplyv na posúdenie protiprávneho konania, nakoľko relevantné ustanovenia § 4 zákona sa jednotlivými novelami nemenili. V ďalšom texte je pre zjednodušenie používaná skratka zákon.

Pokiaľ ide o procesné ustanovenia, prvostupňový orgán sa riadil správne v súlade so zásadami správneho konania časom začatia predmetného správneho konania (t.j. 26.10.2006) a aplikoval procesné ustanovenia zákona.

	Pokiaľ ide o námietku v súvislosti s procesným pochybením úradu zmeškaním lehoty na vydanie rozhodnutia v rámci správneho konania, keďže lehota začala podľa účastníka konania plynúť už 09. marca 2006 vykonaním inšpekcie (resp. jej nepredĺžením v súlade s § 30 zákona), Rada úradu dospela k záveru, že je neopodstatnená. 

Podľa § 22 ods. 3 zákona je možné pri plnení úloh podľa tohto zákona na základe písomného poverenia predsedu úradu vstupovať do všetkých objektov, priestorov alebo dopravných prostriedkov podnikateľa, ktoré súvisia s jeho podnikateľskou činnosťou. V tomto ustanovení je zakotvené právo úradu vykonať inšpekciu v podnikateľských priestoroch, pričom jednoznačná dikcia tohto ustanovenia hovorí o možnosti vykonať inšpekciu u ktoréhokoľvek podnikateľa  a nielen v rámci správneho konania, ale všeobecne, pri plnení úloh podľa zákona. 

Podľa § 22 ods. 1 písm. a) zákona jednou z kompetencií úradu je vykonávanie prešetrovania na relevantnom trhu, pričom zamestnanci úradu sú oprávnení v súvislosti s konkrétnym prešetrovaním využiť zákonom aprobované inštitúty, aby bolo takéto prešetrovanie efektívne, teda aj vykonať inšpekciu v podnikateľských priestoroch ktoréhokoľvek podnikateľa v zmysle § 3 ods. 2 zákona. Vykonanie inšpekcie v rámci prešetrovania na relevantnom trhu pritom nemusí viesť k začatiu správneho  konania. Úrad v rámci prešetrovania získava informácie o fungovaní daného trhu, o správaní sa podnikateľských subjektov z pohľadu súťažných predpisov,  pričom len v prípade podozrenia na konanie v rozpore so zákonom (ktoré získal napr. aj na základe podkladov získaných inšpekciou) začne v danom prípade správne konanie. Ak však inšpekciou nie sú zistené informácie, resp. podklady, ktoré by svedčili o podozrení z protiprávneho konania a úrad vyhodnotí celé prešetrovanie na relevantnom trhu tak, že v danom prípade nie je podozrenie na porušovanie ustanovení zákona, správne konanie nezačne.

Inšpekciu je teda možné vykonať jednak v rámci prebiehajúceho správneho konania, jednak v rámci prešetrovania, pričom môže ale nemusí viesť k začatiu správneho konania.  Taktiež môže úrad začať správne konanie inšpekciou, pričom vtedy je pri začatí inšpekcie zároveň povinný účastníkovi konania doručiť oznámenie o začatí správneho konania. Takýto spôsob vykonania inšpekcie, v rámci ktorej úrad zároveň začne správne konanie vo veci, úrad zvolí spravidla v prípade, ak má z iných zdrojov dôveryhodnú informáciu o tom, že v danom prípade došlo k protiprávnemu konaniu a že u daného podnikateľského subjektu možno získať relevantné dôkazy. Je teda na rozhodnutí úradu, či inšpekciu vykoná a ak áno, v akom režime.

V tomto prípade prvostupňový orgán vykonal dňa 9. marca 2006 inšpekciu v podnikateľských priestoroch Zväzu pekárov v rámci prešetrovania na relevantnom trhu, konkrétne na trhu pekárenských výrobkov, ako je uvedené aj v odôvodnení prvostupňového rozhodnutia. Okrem podkladov získaných v rámci danej inšpekcie,  úrad získaval ďalej v priebehu prešetrovania aj iné relevantné podklady, pričom až po vyhodnotení všetkých informácií a podkladov dospel k záveru, že v danom prípade ide o možné porušenie zákona a začal správne konanie. V zmysle zákona sa správne konanie vo veci dohôd obmedzujúcich hospodársku súťaž začína z vlastného podnetu. V tomto prípade bolo účastníkovi konania dňa 26.10.2006 riadne doručené oznámenie o začatí konania, čím začala plynúť šesťmesačná zákonná lehota na vydanie prvostupňového rozhodnutia, ktorú úrad dodržal, keďže napadnuté rozhodnutie bolo vydané 22.12.2006.

Na základe uvedeného Rada úradu konštatuje, že v tomto prípade nebolo vykonanie inšpekcie prvým úkonom voči podnikateľovi, ktorým sa  začalo správne konanie. Pri takomto výklade by automaticky dochádzalo k začatiu správnych konaní pri každej inšpekcii, aj u podnikateľov, ktorí sami nie sú podozriví ako účastníci dohody alebo zo zneužívania dominantného postavenia, ale u ktorých sa môžu nachádzať dôležité podklady. Takýmto výkladom by vlastne došlo k znemožneniu vykonania inšpekcií v rámci prešetrovania, keďže začatie správneho konania v každom prípade nie je účelné.

Účastník konania

Prvostupňový orgán vymedzil v súlade s § 25 ods. 3 písm. a) zákona ako účastníka správneho konania Zväz pekárov, nakoľko preskúmaval konanie tohto subjektu z pohľadu možného porušenia § 4 zákona. 

Správne pritom charakterizoval Zväz pekárov ako združenie podnikateľov podľa ustanovenia § 3 ods. 2 zákona, keďže jeho členmi sú podnikateľské subjekty pôsobiace hlavne v pekárenskej výrobe.

Relevantný trh

Pokiaľ ide o definovanie relevantného trhu, prvostupňový orgán správne vychádzal z príslušných zákonných ustanovení, ktoré určujú kritériá pre skúmanie zastupiteľnosti tovarov a služieb  a tiež kritériá na určenie priestorového trhu.

	Úrad vychádzal predovšetkým z účelu, na ktorý bol Zväz pekárov ustanovený a ktorý je podrobne popísaný v Stanovách Zväzu pekárov (spis č. 5.1, body 2 a 3),  t.j. presadzovanie oprávnených záujmov členov voči rôznym orgánom, dodávateľom a odberateľom, obhajovanie záujmov členov, konzultačné a informačné centrum atď.. Odporúčania účastníka konania ako „odvetvového“ združenia, ktoré sú predmetom tohto správneho konania, boli zamerané na výrobcov pekárenských výrobkov, ktorí zároveň predávajú pekárenské výrobky do maloobchodnej siete. Pri tomto predaji sa mali aj prejaviť účinky odporúčaní. 

Vychádzajúc z uvedeného sa Rada úradu stotožňuje s vymedzením tovarového relevantného trhu ako trhu výroby a predaja pekárenských výrobkov do maloobchodnej siete. Na takto zadefinovanom tovarovom relevantnom trhu pôsobia výrobcovia pekárenských výrobkov, ktorí ich zároveň následne predávajú do maloobchodu. Tento trh zároveň vymedzuje „oblasť vplyvu“ Zväzu pekárov, teda miesto, kam boli odporúčania účastníka konania  smerované.

Rada úradu sa tiež stotožňuje so zadefinovaním priestorového relevantného trhu prvostupňovým orgánom ako územie Slovenskej republiky, pričom rozhodujúcim faktorom je celoslovenská pôsobnosť Zväzu pekárov.

Posúdenie konania

	Rada úradu sa stotožňuje s posúdením protiprávneho konania tak, ako ho posúdil prvostupňový orgán, t.j. že išlo o porušenie § 4 ods. 3 písm. a) zákona, nepriame určovanie cien tovaru formou odporúčaní účastníka konania podnikateľom v oblasti pekárenskej výroby a predaja výrobkov, ktoré sa týkali cien pekárenských výrobkov, s cieľom zvýšenia ich úrovne v budúcom období.

	Rada úradu konštatuje, že podklady a závery z nich, popísané v prvostupňovom rozhodnutí a obsiahnuté v podkladovom spisovom materiáli, majú dostatočnú preukaznú hodnotu na potvrdenie tohto záveru. 

Prvostupňový orgán predovšetkým preukázal (podkladmi získanými v rámci šetrenia, ako aj správneho konania), že k vyjadreniam Zväzu pekárov ohľadne potreby zvyšovania cien pekárenských výrobkov a jednotného postupu podnikateľov pôsobiacich v oblasti výroby a predaja týchto výrobkov (ďalej v texte ako „pekári“, resp. „pekárenské podniky“), resp. aj k šíreniu týchto vyjadrení prichádzalo na troch fórach.

Zasadnutia orgánov Zväzu pekárov
Predovšetkým išlo o vyjadrenia v rámci zasadnutí orgánov účastníka konania tak, ako sú popísané v prvostupňovom rozhodnutí  (strany 6 – 8 rozhodnutia). Ide pritom hlavne o zasadnutia valného zhromaždenia Zväzu pekárov, ktoré predstavuje z hľadiska šírenia odporúčaní v rámci orgánov Zväzu najširšie fórum a o zasadnutia predstavenstva Zväzu pekárov, ktoré podľa Stanov Zväzu pekárov rozhoduje o všetkých otázkach, pokiaľ nie sú vyhradené valnému zhromaždeniu. Nie je pritom podstatné, ako uvádza účastník konania, že uvedené zasadnutia neboli zvolávané s cieľom riešiť cenovú problematiku, rozhodným podľa názoru Rady úradu je skutočný obsah týchto zasadaní, teda že v ich priebehu dochádzalo k odporúčaniam ohľadne potreby zvýšenia cien pekárenských výrobkov. 

 Námietky účastníka konania (v rozklade, ako aj vo vyjadrení k výzve pred vydaním rozhodnutia) ohľadne obsahu uvádzaných vyjadrení, t.j. že sú vytrhnuté z kontextu a že úmyslom bolo len informovať členov Zväzu pekárov o situácii na trhu, o postupe obchodných reťazcov atď., prípadne že ide len o všeobecné konštatovania, resp. že daný text neobsahuje ohrozenie hospodárskej súťaže, sú podľa názoru Rady úradu neopodstatnené. Ako uviedol prvostupňový orgán, jednotlivé vyjadrenia nehodnotil ako samostatné dôkazy predstavujúce každé z nich samostatné cenové odporúčanie, ale hodnotil ich prepojené a vo vzájomnej súvislosti všetkých ostatných získaných podkladov. V rozhodnutí uvedené výňatky vyjadrení zo zasadnutí orgánov Zväzu pekárov sú zoradené chronologicky, preukazujúc tak, že účastník konania sa systematicky zaoberal problematikou predajných cien pekárenských výrobkov, z čoho je zjavné, že účel jeho vyhlásení nebol len „informovať“, ale skutočne dosiahnuť cieľ zvyšovania cien pekárenských výrobkov. V spojení s ostatnými podkladmi  (vyhlásenia v periodickej tlači, články v mesačníku Podnikateľ – Spravodaj a podkladmi preukazujúcimi snahu jednotlivých pekárov o zvýšenie cien pekárenských výrobkov) dávajú aj tieto záznamy ucelený obraz o systematických odporúčaniach účastníka konania a platformách ich šírenia. 

Pritom je rozhodujúce, že vyhodnotenie jednotlivých podkladov vo vzájomnej súvislosti predstavuje jednoznačné a zrejmé preukázanie protisúťažného správania účastníka konania vo forme nepriameho určovania cien. Podporne možno uviesť,  že obdobný spôsob vyhodnotenia dôkazov bol stanovený ako dostatočne preukazný aj  Súdom Prvej Inštancie, podľa ktorého Európska Komisia musí predložiť precízne a konzistentné dôkazy na preukázanie všetkých aspektov protisúťažného správania. Podľa súdu však zároveň cit.: „...nie je potrebné, aby každý dôkaz uvádzaný Komisiou spĺňal tieto kritériá vo vzťahu ku všetkým aspektom protiprávneho konania. Je dostatočné, ak skupina dôkazov na ktorú sa orgán odvoláva, posudzovaná ako celok, spĺňa tieto požiadavky...“.

Skutočnosť, že úrad neuvádzal v rozhodnutí celé správy, resp. záznamy z jednotlivých zasadnutí orgánov združenia, ale len relevantné časti, neznamená, že uvedené vyjadrenia sú vytrhnuté z kontextu. Úrad zo záznamov, ktoré sú v plnom znení obsiahnuté v spisovom materiáli, použil len relevantné časti týkajúce sa predajných cien pekárenských výrobkov, resp. výzvy na spoločný postup pekárov, vyjadrenia týkajúce sa formy presadzovania odporúčaní (napr. vyjadrenia ohľadne tlačovej konferencie), pričom v rámci zasadnutí sa riešili aj ďalšie otázky, ktoré však nemenia charakter uvedených výrokov, keďže ide o úplne inú problematiku. 

Vo vzťahu k vyjadreniu na str. 6, časť I., bod 1 prvostupňového rozhodnutia namieta účastník konania okrem uvedeného, že ide o problematiku, ktorej riešenie patrí Zväzu a že iný spôsob riešenia ani nepozná. Rada úradu k uvedenému konštatuje, že v zmysle zákona žiadny podnikateľ ani združenie podnikateľov nemôžu uzatvárať dohody obmedzujúce hospodársku súťaž, v prípade združení podnikateľov sú zakázané ich aktivity spočívajúce v rozhodovaní orgánov alebo odporúčaní združenia, ktorých cieľom alebo efektom je obmedzenie súťaže. Odporúčania týkajúce sa predajných cien k zakázaným dohodám v zmysle zákona nepochybne patria. Rada úradu nespochybňuje úlohu účastníka konania ako subjektu, ktorý bol vytvorený v danom odvetví výroby za účelom presadzovania záujmov svojich členov. Avšak rovnako ako jednotliví členovia, ani Zväz nemôže svojimi aktivitami, aj ak by sledovali účel v súlade so stanovami, porušovať právne predpisy, v tomto prípade zákon.

Navyše nie je zrejmé, čo má účastník konania na mysli pod, cit.: „Zväz ani iný spôsob riešenia problému nepozná a ak existuje, ide o finančne nákladný pre poplatky, ktoré súvisia s oznámením na Protimonopolný úrad SR“. Ak má účastník konania podozrenie ohľadne porušovania zákona určitým podnikateľom, môže sa kedykoľvek obrátiť so svojím podnetom na úrad, pričom takéto oznámenie nepodlieha spoplatneniu podľa sadzobníka správnych poplatkov. Konštatovanie, že účastník konania nepozná iný spôsob riešenia problémov na trhu ho neoprávňuje, aby problémy riešil protiprávnym, t.j. protisúťažným konaním.

Vo viacerých prípadoch (vo vzťahu k vyjadreniu  na str. 7, časť I., bod 4 a str.8 časť I. bod 5) účastník konania namietal, že úrad neskúmal, či došlo v dôsledku daných vyjadrení k zlepšeniu vyjednávacej sily podnikateľov v oblasti pekárenskej výroby voči obchodným reťazcom, resp. či boli uvedené odporúčania v konečnom dôsledku v prospech alebo neprospech spotrebiteľov. K uvedenému Rada úradu konštatuje, ako už bolo uvedené, že úrad neposudzoval každé jednotlivé vyjadrenie z pohľadu jeho dopadov, ale posudzoval konanie Zväzu pekárov komplexne, t.j. všetky vyjadrenia a vyhlásenia vo vzájomnej súvislosti, ako aj s prepojením na aktivity jednotlivých pekárenských podnikov na trhu. Ako je uvedené v prvostupňovom rozhodnutí, úrad sa zaoberal aj dopadom  týchto aktivít účastníka konania na trh, t.j. skúmal,  ako sa aktivity Zväzu prejavili na konaní pekárenských podnikov (str. 18 rozhodnutia). 

Skutočnosti, ktoré namieta účastník konania (prospech pre spotrebiteľov, zlepšenie výroby) mohli byť posúdené len v rámci § 6 ods. 3 zákona (individuálna výnimka), pričom úrad v tomto smere v prvostupňovom rozhodnutí uviedol, že na predmetné konanie sa výnimka nevzťahuje, ako je bližšie uvedené aj ďalej v odôvodnení tohto rozhodnutia.  

Pokiaľ ide o námietku podnikateľa v súvislosti s vyjadrením na str. 7 prvostupňového rozhodnutia, časť I., bod 5, t.j. že ide o dôkaz opaku, má za cieľ odradiť členov združenia od uzatvárania kartelových dohôd, toto vyjadrenie takisto nebolo hodnotené samostatne, ale v komplexe s ďalšími podkladmi. Samo osebe však preukazuje, že účastník konania sa potrebou spoločného postupu pri zvýšení cien pekárenských výrobkov evidentne zaoberal, v rámci vyjadrenia totiž jednoznačne hovorí o nejednotnosti producentov v tomto smere. Z vyjadrenia tiež vyplýva, že účastník konania vedel o možnom postihu v prípade uzatvárania kartelových dohôd. Nepriamo z tohto vyjadrenia tiež vyplýva že účastník konania si nebol vedomý, že už cenové odporúčania, ktoré realizoval, majú protisúťažný charakter. Uvedené ho však nezbavuje zodpovednosti za protiprávne konanie, keďže zákon je konštruovaný na princípe objektívnej zodpovednosti.

Účastník konania tiež argumentoval, že obdobné mediálne vyhlásenia z oblasti cien (ako je vyhlásenie uvedené na str. 6 prvostupňového rozhodnutia, časť I., bod 3) sú v praxi bežné, pričom uviedol príklady takýchto vyjadrení. Rada úradu konštatuje,  že predmetom tohto správneho konania bolo posúdenie aktivít výlučne Zväzu pekárov z pohľadu § 4 zákona a nie posúdenie konania iných subjektov. Predmetné mediálne vyhlásenia boli pritom uvedené inými subjektmi a nemajú žiadnu súvislosť s predmetom konania a s jeho posúdením.

Na základe uvedeného považuje Rada úradu námietky účastníka konania ohľadne relevancie dôkazov získaných zo zápisov zo zasadnutí orgánov Zväzu pekárov za neopodstatnené. Z uvedených podkladov vyplýva podľa názoru Rady úradu jednoznačná stratégia účastníka konania presadzovať medzi členmi Zväzu pekárov zvýšenie cien pekárenských výrobkov a jednotný postup, pokiaľ ide o cenotvorbu. S ohľadom na fóra, na akých boli tieto vyjadrenia pertraktované (valné zhromaždenie, predstavenstvo), je zrejmé, že mali slúžiť na jednotný postup členov združenia. V spojení s ďalšími podkladmi je zjavné, že úmyslom Zväzu bolo čo najviac rozšíriť odporúčania a  čo najviac zefektívniť snahu o jednotný postup pekárov.

Podklady z mesačníka Podnikateľ – Spravodaj
Prvostupňový orgán v rozhodnutí správne popísal funkciu a význam periodika vydávaného Zväzom pekárov, mesačníka Podnikateľ – Spravodaj. Rada úradu sa pritom stotožňuje s názorom prvostupňového orgánu, že predmetné periodikum využíval účastník konania ako významný komunikačný prostriedok na rozširovanie stratégie zvyšovania cien pekárenských výrobkov medzi pekárenské podniky a aj konkrétneho postupu (jednotlivých postupných krokov) na dosiahnutie tohto cieľa. Uvedené je zrejmé z obsahu jednotlivých článkov/vyjadrení uverejnených v predmetnom periodiku tak, ako sú uvedené v prvostupňovom rozhodnutí. 

Ako uviedol prvostupňový orgán, už články uverejnené v predmetnom mesačníku v roku 2004, konkrétne Správa o činnosti Zväzu na 13. VZ dňa 06.02.2004 vo Vyhniach uverejnená vo februári 2004, č. 2, ročník XIV (spis 5.4)  a článok z predmetného mesačníka č. 8, ročník XIV, august 2004 (spis 5.5) preukazujú, že Zväz vyvíjal aktivity pre spoločný postup jednotlivých nezávislých pekárov v oblasti cien. 

Správa o činnosti Zväzu pekárov uverejnená vo februári 2004 obsahuje jednoznačné odporúčania predsedu združenia ohľadne minimálnych cien pod ktoré by nemal žiadny pekárenský podnik  pristúpiť, teda obsahuje vlastne jednoznačnú výzvu na koordináciu postupu pekárov pri cenotvorbe a pri jednaní s odberateľmi. Taktiež už názov článku uverejnený v mesačníku v auguste 2004, cit.: „Prečo nemožno znížiť ceny našich pekárenských výrobkov?“ ako aj jeho obsah (vyjadrenie, že ceny pekárenských výrobkov nemôžu poklesnúť ani v prípade poklesu cien múky) vyjadruje stanovisku Zväzu pekárov k cenám pekárenských výrobkov, pričom je zároveň zrejmá snaha o ovplyvnenie pekárov pri cenotvorbe (neznižovať cenu ani pri znížení cien hlavného vstupu).

Rada úradu konštatuje, že už tieto aktivity účastníka konania z roku 2004 majú charakter protisúťažných praktík, ktorými došlo k porušovaniu ustanovenia § 4 ods. 3 písm. a) zákona, nakoľko už tu sú obsiahnuté výzvy na spoločný postup pekárov v oblasti cenotvorby. Na uvedenom nemení nič skutočnosť, že v rámci tohto roka neboli aktivity účastníka konania v tomto smere také systematické a časté ako v nadchádzajúcom roku, rozhodujúcim je fakt, že z nich jednoznačne vyplýva zámer o ovplyvnenie správania sa nezávislých podnikateľov  v oblasti cenotvorby zo strany odvetvového združenia. Ako správne uviedol prvostupňový orgán, k zintenzívneniu protisúťažných aktivít zo strany účastníka konania došlo počas nasledujúceho obdobia. Vo vzťahu k vyjadreniu uverejnenému vo februári 2004 (str. 11 rozhodnutia, časť. II, bod 5) aj účastník konania pripustil, že ide o dôkaz týkajúci sa zvyšovania cien, ktorý má voči nemu určitú vypovedaciu hodnotu, Rada úradu sa však zároveň nestotožňuje s tým, že ide o jediný dôkaz takéhoto charakteru. 

Ďalšie články, ktorých výňatky sú obsiahnuté v prvostupňovom rozhodnutí,  prinášajú vyjadrenia predstaviteľov Zväzu pekárov, v ktorých uvádzali dokonca konkrétnu mieru požadovaného zvýšenia cien pekárenských výrobkov, napríklad Podnikateľ – Spravodaj, č. 10, ročník XV., október 2005, ktorý obsahuje aj vyjadrenie, že cit.: „... pekári na Slovensku sú nútení od decembra t.r. zvýšiť ceny svojich výrobkov o 5 -7%“ (str. 9 rozhodnutia, časť II. bod 1, spis č. 5.7), podobne aj Podnikateľ – Spravodaj č. 11, ročník XV., november 2005, ktorý prináša informácie z médií ohľadne uskutočnenej tlačovej porady účastníka konania  (str. 10 rozhodnutia, časť. II, bod 2, spis č. 5.8), prináša medziiným aj vyjadrenia prezidenta Zväzu pekárov, cit.: „...pripravená koncepcia hovorí o troch rokoch a prvé zvýšenie by mal zákazník pocítiť už po prvom decembri...Prvý krok by bol, predpokladám 7 až 15%“ (z rádia Lumen, 11.10.2005), resp. cit.: „Ceny chleba sú regionálne podľa individuálnych nákladov od západu na východ, ale potrebovali by sme ceny chleba zdvihnúť o 10 – 15% do konca tohto roka“ (rádio Okey, 11.10.2005). 

Rada úradu považuje v tejto súvislosti námietku účastníka konania vo vzťahu k vyjadreniam, ktoré odzneli v rádiu Okey a Lumen, za neopodstatnenú. Vyjadrenia obsiahnuté v spisovom materiáli sú doslovným opisom záznamov z relácií v daných rádiách, tak, ako bol tento opis uvedený v mesačníku Podnikateľ – Spravodaj č. 11, ročník XV., z novembra 2005. Predsedom redakčnej rady uvedeného mesačníka, a teda zodpovedným za jeho obsah je pritom výkonný riaditeľ účastníka konania, ktorý bol zároveň aj autorom predmetného článku (a teda vyberal aj citácie z uvedených relácií, ktoré odzneli v médiách ohľadne tlačovej porady). Uvedené je podľa názoru dostatočným dôkazom o tom, že predmetné výroky v takomto znení odzneli a neboli skreslené.

Účastník konania tiež namietal ohľadne viacerých výňatkov z mesačníka Podnikateľ - Spravodaj, že ide o jednostranný výklad dôkazov v neprospech účastníka konania (str. 9 rozhodnutia, časť II., bod 1, str. 11 rozhodnutia, časť II., bod 6) a v tejto súvislosti namietal, že úrad neskúmal reálny dopad na trh, pričom tvrdí, že v rozhodnom období k zvýšeniu cien pekárenských výrobkov nedošlo, resp. došlo len v minimálnom rozsahu. 

Rada úradu konštatuje, že výňatok zo zväzového mesačníka uvedený na str.9 prvostupňového rozhodnutia bod 1 jednoznačne pojednáva o nutnosti zvýšiť cenu chleba o 5 -7 % od decembra 2005 a výňatok na str. 11 rozhodnutia bod 6 obsahuje nepriamu výzvu na neznižovanie cien pekárenských výrobkov, a to aj za predpokladu, že ceny múky klesnú. Nie je pritom rozhodujúce, ako sú uvedené vyjadrenia v článku odôvodnené, či už rastúcou cenou vstupov alebo nepriaznivou ekonomickou situáciou pekárov. Rozhodnou je skutočnosť, že účastník konania ako združenie podnikateľov nemôže zasahovať do cenotvorby pekárenských výrobkov u jednotlivých nezávislých podnikateľov, pričom uvedené výzvy takýto zásah predstavujú (ovplyvnením pekárov pri tvorbe cien a zároveň znížením ich neistoty pokiaľ ide o správanie sa konkurentov). Nemožno teda tvrdiť, že ide o jednostranný výklad uvedených podkladov, podľa názoru Rady úradu ani nepripúšťajú iný výklad, jednoznačne ide o stanovisko a odporúčanie Zväzu pekárov ohľadne cien pekárenských výrobkov, ktoré je neprípustné. 

Nie je tiež pravdou, že úrad neskúmal, či sa odporúčania Zväzu pekárov prejavili na trhu a že k zvýšeniu cien nedošlo, resp. len v malom rozsahu. Ako je uvedené nižšie (a na str. 18 prvostupňového rozhodnutia), úrad preukázal snahy jednotlivých pekárov o zvýšenie cien pekárenských výrobkov a aj reálne zvýšenia cien. 
K uvedenému Rada úradu navyše konštatuje, že dohody o cenách sú všeobecne považované za dohody, ktorých samotným cieľom je obmedzenie hospodárskej súťaže a sú zakázané bez ohľadu na ich dopad na trh. To znamená, že pri cieľových dohodách dopad na trh nemusí byť skúmaný, dokonca aj dohoda ktorá nebola uvedená do praxe, takže žiaden reálny dopad mať nemohla, je z tohto dôvodu zakázaná.

Ďalšie články uverejnené v predmetnom periodiku, z ktorých prvostupňový orgán v rozhodnutí cituje, prinášajú výzvy na zjednotenie pekárov pri presadzovaní ich záujmov aj vo vzťahu k veľkoodberateľom, pričom z kontextu je zrejmé, že ide o spoločný postup týkajúci sa predajných cien (Podnikateľ – Spravodaj č. 2, ročník XVI, február 2006). 

Vo vzťahu k námietkam účastníka konania, t.j. že vo viacerých prípadoch ide len o všeobecnú informáciu vytrhnutú z kontextu správy (str. 10 rozhodnutia, časť II., bod 3 a 4 a 6), Rada úradu konštatuje, že aj keď viaceré  z týchto vyjadrení nepoukazujú priamo na ceny pekárenských výrobkov, vyzývajú na spoločný postup a jednotné presadzovanie záujmov producentov pekárenských výrobkov, pričom z obsahu ďalších vyjadrení a záznamov je zrejmé, že účastník konania pod jednotným a spoločným postupom mal na mysli spoločné postupné zvyšovanie cien pekárenských výrobkov.

Celoslovenská periodická tlač
Odporúčania ohľadne potreby jednotného postupu pekárenských podnikov pri cenotvorbe boli účastníkom konania systematicky rozširované aj prostredníctvom masovokomunikačných prostriedkov špecifikovaných v prvostupňovom rozhodnutí. Takto účastník konania zabezpečil rozširovanie dosahu svojich vyjadrení aj pre pekárenské podniky, ktoré nie sú členmi Zväzu pekárov.  	

Ku konkrétnym vyhláseniam uverejneným v periodickej tlači, na ktorých potrebu autorizácie pre použitie v správnom konaní sa účastník konania odvoláva, Rada úradu predovšetkým konštatuje, že viaceré z uvedených výňatkov článkov z dennej tlače boli zároveň uverejnené v článku v zväzovom mesačníku Podnikateľ – Spravodaj č. 11, ročník XV., november 2005 (konkrétne body 2 až 4 na str. 13 prvostupňového rozhodnutia), ktorý rediguje a teda za ktorého aj vecnú stránku zodpovedá výkonný riaditeľ Zväzu pekárov, pričom bol zároveň aj autorom predmetného článku. 

Okrem toho, všetky informácie z masovokomunikačných prostriedkov, obsiahnuté v prvostupňovom rozhodnutí, sú konzistentné so stratégiou účastníka konania, pôsobiť v tomto smere aj prostredníctvom médií, o čom svedčia viaceré záznamy zo zasadnutí jeho orgánov (napr. pozvánka na riadne zasadnutie predstavenstva a dozornej rady Zväzu pekárov dňa 11.10.2005, spis č. 5.12, záznam č. 6/05 z predmetného zasadnutia predstavenstva a dozornej rady z 11.10.2005, Správa o činnosti Zväzu pekárov za rok 2005 (spis č. 5.17), kde je zdôraznená potreba usporiadania tlačovej konferencie s prístupom celoštátnych médií.

Taktiež už z rozsahu publikovaných informácií a zo skutočnosti, že boli publikované v obdobnom znení vo viacerých periodikách (Pravda, SME, Hospodárske noviny, TA3...) je nesporné, že ide o autentické informácie a vyjadrenia.  

Podporne možno uviesť, že aj rozhodovacia prax Európskej komisie pozná prípady, v rámci ktorých bolo protiprávne konanie  dokázané aj prostredníctvom vyhlásení publikovaných v médiách.

	Rada úradu k námietke účastníka konania ohľadne úmyslu Zväzu pekárov len informovať verejnosť prostredníctvom médií o problémoch a potrebe riešiť situáciu v pekárenskej výrobe zastáva názor, že úmysel účastníka konania pri šírení uvádzaných vyjadrení je jednoznačný – snaha o ovplyvnenie a jednotný postup čo najširšieho fóra pekárov pri ich cenotvorbe. Uvedené vyplýva z vyjadrení predstaviteľov účastníka konania v rámci záznamov zo zasadnutí jednotlivých orgánov, napr. str. 7 prvostupňového rozhodnutia, časť I., bod 4 (spis č. 5.15) , že cit.: „...[obchodné tajomstvo]“..., str. 7/8 prvostupňového rozhodnutia, k bodu 5, cit.: „...[obchodné tajomstvo]...“.

Na základe komplexného zhodnotenia všetkých vyššie uvedených vyjadrení a vyhlásení Zväzu pekárov má Rada úradu za to, že námietky Zväzu pekárov predložené v tomto smere v rámci podaného rozkladu, ktoré poukazujú na slabú, resp. žiadnu vypovedaciu hodnotu jednotlivých zápisov zo zasadnutí, resp. vyjadrení a článkov vydaných v periodikách a na jednostrannosť pri ich hodnotení v neprospech účastníka konania, sú neopodstatnené. Ani z vyjadrenia úradu, ktoré namieta účastník konania, že cit.: „...informácie o neuspokojivej ekonomickej situácii odvetvia nemajú vplyv na prešetrovanie úradu“, nevyplýva, že by úrad hodnotil len dôkazy v neprospech účastníka. Nepriaznivá ekonomická situácia v určitom odvetví neoprávňuje účastníka konania na aktivity v rozpore so zákonom, teda ani nemôže byť braná do úvahy ako skutočnosť hodnotená v jeho prospech. 

Ako uviedol aj prvostupňový orgán v napadnutom rozhodnutí, jednotlivé vyjadrenia, zápisy atď. nie je možné vnímať a hodnotiť jednotlivo, ale vo vzájomnej súvislosti, a to každé z vyjadrení ako súčasť súboru aktivít Zväzu pekárov. Z chronológie a obsahu vyjadrení a informácií šírených na rôznych platformách je zrejmé, že sledovali ten istý cieľ, a to snahu dosiahnuť koordináciu postupu nezávislých podnikateľov v cenovej oblasti, čo je zjavné najmä zo skutočnosti, že jednotlivé vyjadrenia, zápisy atď. sú vedené v rovnakom duchu a vyzývajú na spoločný postup podnikateľov, pričom v niektorých z nich sú obsiahnuté aj formy a prostriedky na dosiahnutie tohto cieľa (etapovité zvyšovanie cien, konkrétne miery zvyšovania cien).

Nešlo ani o jednostranné poňatie uvedených podkladov v neprospech účastníka konania, ako tvrdí v podanom rozklade. Práve zisťovaním podkladov z rôznych zdrojov a ich uvedením do vzájomného súvisu, je vylúčená jednostrannosť posudzovania konania v neprospech Zväzu pekárov. 

Obdobný charakter, ako uvedené vyhlásenia v tlači, resp. články v zväzovom mesačníku Podnikateľ – Spravodaj, majú aj materiály nájdené u účastníka konania v rámci vykonanej inšpekcie (str. 16 a 17 prvostupňového rozhodnutia). V jednom z podkladov ide vlastne o materiál pripravovaný pre zástupcov účastníka konania na tlačovú poradu (uskutočnená ako je zrejmé z viacerých vyššie uvedených podkladov dňa 11.10.2005), ktorý takisto obsahuje vyjadrenie o nutnosti zvýšenia cien pekárenských výrobkov.

Taktiež druhý nájdený podklad (Autorizácia článku pre mesačník Obchod výkonným riaditeľom Zväzu pekárov, spis 5.14) obsahuje jednoznačné vyjadrenia jedného z čelných predstaviteľov účastníka konania ohľadne etapovitého zvyšovania cien pekárenských výrobkov, pričom konkretizuje aj percentá, resp. miery zvýšenia cien v jednotlivých etapách. Ohľadne relevancie a významu podkladov nájdených v rámci inšpekcie účastník konania v podanom rozklade ani nenamietal.

Nasledovanie  odporúčaní pekárenskými podnikmi.
Prvostupňový orgán tiež v rozhodnutí správne uviedol na základe predchádzajúcich zistení a listinných podkladov obsiahnutých v podkladovom spisovom materiáli, že uvedené odporúčania Zväzu pekárov sa reálne na trhu výroby a predaja pekárenských výrobkov do maloobchodu prejavili, t.j. reálne došlo k vyjednávaniam ohľadne zvýšenia cien zo strany  pekárov voči veľkoodberateľom, resp. k snahám o ich zvýšenie a aj k reálnemu zvýšeniu cien v niektorých prípadoch.

Tieto snahy a reálne zvýšenia cien pekárenských výrobkov, ku ktorým došlo v priebehu rokov 2005 a 2006 pritom korešpondovali s vyššie uvádzanými vyjadreniami, jednak načasovaním snáh pekárov súvisiacich so zvyšovaním cien v jednotlivých etapách a načasovaním termínov účinnosti nových (zvýšených) cien a jednak pokiaľ ide o požadovanú mieru (percento) zvýšenia cien.

Uvedené je zrejmé z podkladov obsiahnutých v spisovom materiáli (spis č. 8.1 – 8.7), ktoré preukazujú snahy jednotlivých pekárenských podnikov (členov aj nečlenov Zväzu pekárov) vyjednať u jednotlivých obchodných reťazcov vyššie ceny. Úrad pritom preskúmal postup niekoľkých veľkých pekárenských podnikov v tomto smere voči veľkoodberateľom, t.j. malooobchodným reťazcom (konkrétne pekáreň Delta Medea Capital s.r.o., pekáreň SuperPek, a.s., pekáreň Novohrad, spol. s r.o., Povihorlatské pekárne a cukrárne, a.s., pekáreň M-Market, a.s., pekáreň Belamo a.s., pekáreň R.F.T. spol. s r.o.) keďže cenovej politike nastavenej väčšími hráčmi na trhu sa menší hráči spravidla prispôsobujú. Jednotlivé pekárenské podniky pritom nedodávajú svoje výrobky do všetkých obchodných reťazcov, majú zmluvu na dodávku s niektorým/prípadne z viacerými z nich (napr. pekáreň Delta dodáva do obchodného reťazca Ahold a do obchodného reťazca Kaufland, pekáreň SuperPek dodávala do obchodného reťazca Billa a Ahold atď.). Aj skutočnosť, že jednotlivé pekárenské podniky sa snažili približne v rovnakých obdobiach (ktoré korešpondujú s vyhláseniami predstaviteľov účastníka konania o etapách zvyšovania cien a ich miere) dosiahnuť obdobné zvýšenie cien pekárenských výrobkov u rôznych veľkoodberateľov nasvedčuje ovplyvneniu ich konania odporúčaniami účastníka konania.

Konkrétne k termínu 01.12.2005 navrhovali (návrhy sú pritom z 27.10 a 28.10.2005) pekáreň SuperPek zvýšenie ceny pre výrobky dodávané do obchodného reťazca Billa o 9% a pekáreň Delta zvýšenie ceny pre Ahold o obdobné percento (konkrétne číslo je predmetom obchodného tajomstva podnikateľa Ahold). Uvedené korešponduje napr. s vyššie uvedeným vyjadrením obsiahnutým v zväzovom mesačníku z októbra 2005 (spis 5.7), ohľadne nutnosti zvýšiť ceny výrobkov od decembra 2005 o 5 až 7%, takisto vyjadrenie predstaviteľa Zväzu v rádiu Lumen (obsiahnuté v zväzovom mesačníku z novembra 2005), kde predseda Zväzu hovorí o pripravenej trojkrokovej koncepcii zvyšovania cien, pričom prvé zvýšenie predpokladá v rozmedzí 7 -15% a malo by byť už v decembri 2005. Takisto vo viacerých periodikách s celoštátnou pôsobnosťou (ktoré sú presne špecifikované v prvostupňovom rozhodnutí, napr. denník Pravda z 12.10.2005, spis č. 7.5) bola zverejnená informácia ohľadne zvyšovania cien pekárenských výrobkov od decembra 2005 a aj miera tohto zvyšovania o cca 10%  Snaha o navýšenie cien zo strany pekární s dátumom účinnosti od decembra 2005 pritom nezodpovedá obvyklému fungovaniu tohto trhu, keď k uzavretiu nových zmlúv aj s prípadným navýšením cien dochádza spravidla k začiatku kalendárneho roka, resp. pri významnej zmene cien vstupov aj v priebehu roka, avšak nie v jeho závere.
 
Skutočnosť, že k reálnemu dopadu aktivít Zväzu pekárov a teda k reálnemu navýšeniu cien k decembru 2005 došlo zo strany viacerých pekární potvrdzuje aj vyjadrenie výkonného riaditeľa účastníka konania (spis 5.14, autorizácia článku pre mesačník Obchod), kde uviedol, cit.: „Prvé zvýšenie cien (v priemere len o 7 – 9%) bolo pekármi avizované a uskutočnené začiatkom decembra 2005“.

Takisto k termínu 01.01.2006 došlo zo strany viacerých pekární k cenovým návrhom o zvýšenie cien pekárenských výrobkov oproti roku 2005 v rozmedzí 8 – 13% a aj k ich realizácii. Takto navrhovala pekáreň SuperPek, pekáreň Novohrad pekáreň Delta a Povihorlatské pekárne zvýšenie cien pekárenských výrobkov predávaných v reťazci Ahold, pekáreň M-Market pre reťazec Billa a pekáreň Delta a RFT Levice pre Kaufland. 

Aj toto načasovanie zvýšenia cien zodpovedá odporúčaniam zo strany účastníka konania napr. (spis 5.14, autorizácia článku pre mesačník Obchod), cit.: „Po 01.01.2006 sa bude cena pečiva a pekárenských výrobkov ďalej zvyšovať, avšak konkrétne percento záleží od novoročného rastu cien vstupov“, ako aj vyjadrenia pre médiá ohľadne potreby etapovitého zvyšovania cien vstupov.

 Takisto ďalšia etapa snáh pekární o zvýšenie cien pekárenských výrobkov k rovnakému dátumu 15.03.2006, resp. 01.04.2006  zodpovedá vyjadreniam Zväzu pekárov ohľadne potreby postupného etapovitého zvyšovania cien (spis č. 5.8 – Podnikateľ Spravodaj č. 11, vyjadrenie z rádia Lumen), vyjadreniam predstaviteľov účastníka konania v celoštátnych médiách, napr. denník SME 12.10.2005, denník Hospodárske noviny z 12.10.2005 (spis 7.3), denník Pravda z 13.01.2006 (spis 7.6), denník Hospodárske noviny zo 17.01.2006 (spis 7.7), kde uvádzajú apríl 2006 ako termín, kedy by mali pekári pristúpiť k zvýšeniu cien 

Skutočnosť, že nie vo všetkých etapách uvedených snáh o zvýšenie cien a nie vo všetkých prípadoch došlo aj k reálnemu zvýšeniu cien o požadované percento, nie je v tomto prípade rozhodujúca. Podstatnou je skutočnosť, že odporúčania Zväzu pekárov boli zo strany jednotlivých pekárov sledované a pekári prejavili reálnu snahu sa týmito odporúčaniami riadiť a boli z ich strany rešpektované. Uvedené je v súlade s judikatúrou Európskeho súdneho dvora, ktorý vo veci rozhodnutia orgánov združenia konštatoval, cit.: „ Dokonca ak aj odporúčania nemajú žiadny nepriamy záväzný efekt, keď ich adresáti nie sú vystavení žiadnym ekonomickým či právnym znevýhodneniam v prípade ich nedodržiavania, takéto odporúčania stále predstavujú „rozhodnutie“ (pozn. rozhodnutie združenia podnikateľov) ak niekoľko členov združenia koná v súlade s príslušnou štruktúrou poplatkov“ (pozn. v tomto prípade išlo o štruktúru poplatkov, ktorú združenie odporúčalo pre svojich členov).

Ako už bolo uvedené, dohody o cenách sú zakázané bez ohľadu na ich dopady na trh. Rada úradu pritom konštatuje, že uvedené sa vzťahuje aj na dohodu obmedzujúcu súťaž vo forme odporúčaní združenia podnikateľov. Ako uviedol aj Európsky súdny dvor, koncept cieľovej dohody, pri ktorej nie je potrebné skúmať jej dopady na trh, sa takisto aplikuje na rozhodnutia združenia podnikateľov. V inom rozhodnutí pritom súd konštatoval, že, cit.: „...cenové odporúčanie, ak aj nemá žiadny záväzný efekt a je len sčasti nasledované je zakázané, pretože umožňuje členom združenia predvídať cenovú politiku svojich konkurentov, a tým je pravdepodobné, že má značný dopad na cenovú súťaž.“ 
 
Podľa názoru Rady úradu  z vyššie uvedených skutočností je zrejmé, že odporúčania účastníka konania ovplyvnili správanie sa podnikateľov na relevantnom trhu, pričom išlo nielen o členov, ale aj o nečlenov Zväzu pekárov (napr. pekáreň Delta, pekáreň SuperPek) a teda zámer sledovaný šírením výziev na spoločný postup a vyjadrenia účastníka konania o potrebe etapovitého zvyšovania cien pekárenských výrobkov v celoštátnych médiách, t.j. aby bola zachytená široká škála aj nečlenských pekární, bol dosiahnutý.

	Taktiež námietka účastníka konania v súvislosti s aplikáciou § 6 ods. 3 zákona v tomto prípade je neopodstatnená. Úrad v rozhodnutí konštatoval, že na uvedený prípad  sa nevzťahuje výnimka zo zákazu dohôd podľa § 6 ods. 3 zákona. Uvedená dohoda patrí svojou povahou medzi najškodlivejšie typy dohôd obmedzujúcich hospodársku súťaž, keďže obsahuje odporúčanie cien tovaru, ktoré sa malo uplatniť u podnikateľov, ktorí sú vzájomnými konkurentmi. U takýchto typov dohôd ani nemôže dôjsť ku kumulatívnemu naplneniu všetkých štyroch podmienok predpokladaných v § 6 ods. 3 zákona pre vyňatie zo zákazu. Napríklad nie je zrejmé, akým spôsobom by mohla dohoda o postupnom zvyšovaní cien tovaru priniesť primeranú časť prospechu spotrebiteľom, pričom za takýto prospech nemožno považovať skutočnosť uvádzanú v rozklade účastníkom konania, t.j. že spotrebiteľ môže mať z nízkych cien prospech, len ak sú výrobcovia vôbec schopní vyrábať. Pod prospechom pre spotrebiteľov sa chápe práve napr. zníženie cien, zvýšenie sortimentu, skvalitnenie tovaru a pod.

 Navyše, v prípade ak účastník konania tvrdí, že predmetná dohoda obmedzujúca súťaž spĺňa tu uvedené podmienky na vyňatie zo zákazu, je povinný na podporu svojich tvrdení predložiť zodpovedajúce dôkazy. Účastník konania v rozklade uviedol len všeobecné vyjadrenia, a aj to len k prvým dvom kritériám podľa § 6 ods. 3 zákona, pričom pre vyňatie dohody zo zákazu musia byť všetky tu uvedené kritériá (pod písm. a) až d)) splnené kumulatívne.
		
	Dohoda, ktorej cieľom alebo následkom je obmedzenie súťaže v podobe rozhodnutia združenia podnikateľov, môže mať formu jednak „klasického“ rozhodnutia, kedy združenie je oprávnené rozhodovať o určitých skutočnostiach vo vzťahu ku svojim členom a svojim rozhodnutím obmedzí súťaž na danom trhu alebo formu odporúčania združenia určitým spôsobom konať na trhu. 

	Prvostupňový orgán podľa názoru Rady úradu správne zhodnotil, že v tomto prípade vyššie špecifikované aktivity Zväzu pekárov vyvíjané na rôznych fórach (zasadnutia orgánov Zväzu pekárov, články uverejňované v zväzovom mesačníku, výzvy a vyhlásenia v celoštátnych médiách), v rámci ktorých boli podnikatelia pôsobiaci v oblasti výroby a predaja pekárenských výrobkov vyzývaní na jednotný postup a boli systematicky „informovaní“ o potrebe zvýšenia cien pekárenských výrobkov, ako aj o krokoch a miere potrebného zvýšenia týchto cien, pričom uvedené aktivity boli aj reálne premietnuté na trh, nakoľko pekári sa predmetnými vyhláseniami riadili,  predstavujú  dohodu obmedzujúcu súťaž vo forme nepriameho určenia cien tovaru podľa § 4 ods. 3 písm. a) cez odporúčania združenia. 
 
Pokuta

Rada úradu konštatuje, že úrad pri určení výšky pokuty vychádzal správne z relevantných kritérií daných § 38 ods. 10 zákona. 

Pokiaľ ide o závažnosť protiprávneho konania, úrad správne zhodnotil posudzované konanie ako závažné. Uvedené je dané jednak samotnou povahou protiprávneho konania, keďže odporúčania účastníka konania sa týkali predajných cien pekárenských výrobkov, pričom ceny sa považujú vo väčšine odvetví za rozhodujúci nástroj konkurencie, preto akékoľvek dohody/zosúladené postupy podnikateľov/rozhodnutia alebo odporúčania združení smerujúce k spoločnej cenovej politike nezávislých podnikateľov spadajú do kategórie závažných praktík. Úrad správne zhodnotil aj cieľ a dopad cenových odporúčaní na trh, t.j. že viedli k odstráneniu, resp. k zníženiu neistoty pekárenských výrobcov, pokiaľ ide o správanie sa konkurentov, pričom práve táto neistota vytvára konkurenčný tlak na znižovanie cien. Úrad tiež správne v rámci závažnosti konania zhodnotil, že predmetné odporúčania boli smerované na celý slovenský trh, teda nielen voči členom združenia. Ako je uvedené v prvostupňovom rozhodnutí (str. 18) ako aj v predchádzajúcej časti tohto rozhodnutia, odporúčania účastníka konania mali aj reálny dopad na trh, t.j. viedli k zvýšeniu cien, resp. k snahám o ich zvýšenie zo strany jednotlivých producentov pekárenských výrobkov v zmysle odporúčaní.

Z hľadiska dĺžky trvania porušovania, prvostupňový orgán správne v časti rozhodnutia o pokute stanovil, že  uvedené porušenie je strednodobé, teda trvajúce dlhšie ako jeden rok. Ako je však už vyššie v odôvodnení uvedené, k protiprávnemu konaniu dochádzalo počnúc februárom 2004, teda reálne trvalo porušenie cca 2 roky (čo stále spadá do kategórie  strednodobého porušovania). 

Okrem uvedeného neboli zistené žiadne ďalšie skutočnosti v súlade s § 38 ods. 10 zákona, ktoré by mali vplyv na výšku pokuty.

Rada úradu však zistila, že pri samotnom výpočte pokuty prvostupňový orgán bral do úvahy nesprávne stanovený obrat, keďže do obratu za predchádzajúce uzavreté účtovné obdobie započítaval aj položky, ktoré nepredstavujú súčasť obratu združenia podnikateľov podľa § 2 ods. 6 Vyhlášky Protimonopolného úradu Slovenskej republiky č. 269/2004 Z.z, ktorou sa ustanovujú podrobnosti o výpočte obratu. 

Úrad pokutu stanovil z obratu 1.966 000,- Sk. Podľa zistení Rady úradu je obrat účastníka konania stanovený v súlade s § 2 ods. 6 vyššie uvedenej vyhlášky 1.720 878,- Sk.

Na základe uvedeného Rada úradu zmenila výrok 2 prvostupňového rozhodnutia stanovením 2,5 % zo správne zisteného obratu, čo predstavuje sumu 43.000,- Sk.

Poučenie:

Proti tomuto rozhodnutiu sa podľa § 61 ods. 2 zákona č. 71/1967 Zb. o správnom konaní (správny poriadok) v znení neskorších predpisov nemožno odvolať. Proti tomuto rozhodnutiu možno podať žalobu podľa § 247 Občianskeho súdneho poriadku na Krajský súd Bratislava do dvoch mesiacov od jeho doručenia.    

	

							    Danica Paroulková
Predsedníčka Rady Protimonopolného         
         úradu  Slovenskej republiky

Rozhodnutie sa doručí:

1.	Mgr. Beáta Ďaďová, advokátska kancelária, Hviezdoslavova 308, 027 43 Nižná 
2.	Protimonopolný úrad Slovenskej republiky, odbor dohôd obmedzujúcich súťaž