PROTIMONOPOLNÝ ÚRAD SLOVENSKEJ REPUBLIKY

ROZHODNUTIE

Číslo:	2009/39/R/2/027	Bratislava 15. mája 2009	

	Rada Protimonopolného úradu Slovenskej republiky v Bratislave, ako orgán príslušný na konanie podľa § 18 ods. 1 zákona č. 136/2001 Z. z. o ochrane hospodárskej súťaže a o zmene a doplnení zákona Slovenskej národnej rady 
č. 347/1990 Zb. o organizácii ministerstiev a ostatných ústredných orgánov štátnej správy Slovenskej republiky v znení neskorších predpisov v znení neskorších predpisov, v správnom konaní č. 0041/OZDP/2008, na základe rozkladu podaného účastníkom konania mestom Stará Ľubovňa rozhodla tak, že 

zamieta 

	podľa § 59 ods. 2 v spojení s § 61 ods. 3 zákona č. 71/1967 Zb. o správnom konaní (správny poriadok) v znení neskorších predpisov rozklad mesta Stará Ľubovňa zo dňa 12.12.2008 a rozhodnutie Protimonopolného úradu Slovenskej republiky, odboru zneužívania dominantného postavenia, č. 2008/39/2/1/104 zo dňa 27. novembra 2008 potvrdzuje.

Odôvodnenie:

	Protimonopolný úrad Slovenskej republiky, odbor zneužívania dominantného postavenia  (ďalej  ako „úrad“ alebo „prvostupňový orgán“) vydal dňa 27. novembra 2008 rozhodnutie č. 2008/39/2/1/104, ktorým rozhodol:

1.	tak, že mesto Stará Ľubovňa vyhlásením Koncepcie rozvoja mesta Stará Ľubovňa v oblasti tepelnej energetiky dňa 22. 11. 2007 ako zmeny a doplnku č. 8 k Všeobecne záväznému nariadeniu č. 19 z roku 1994 o územnom pláne sídelného útvaru mesta Stará Ľubovňa, v ktorom sa ustanovuje „Nepovoľovať nesystémové a nekoncepčné odpájanie sa bytových domov od systému CZT..." a „Spôsob výstavby individuálnych zdrojov tepla v jednotlivých bytoch považovať za nesystémové a nekoncepčné riešenie, ktoré má negatívny vplyv 
na hospodárnosť prevádzky sústavy CZT a zároveň na tepelnú rovnováhu bytového domu ako celku. Výstavbu individuálnych zdrojov tepla umožniť iba 
v prípade, ak je v bytovom dome odpojených viac ako 50 % bytových jednotiek a za súhlasu všetkých vlastníkov bytového domu" a jeho následnou aplikáciou, zjavnou podporou zvýhodňujúcou určitého podnikateľa obmedzilo súťaž v oblasti tepelnej energetiky na území mesta Stará Ľubovňa a tým porušilo § 39 zákona č. 136/2001 Z. z. o ochrane hospodárskej súťaže 
a o zmene a doplnení zákona Slovenskej národnej rady č. 347/1990 Zb. 
o organizácii ministerstiev a ostatných ústredných orgánov štátnej správy Slovenskej republiky v znení neskorších predpisov v znení neskorších predpisov,

2.	na základe § 38 ods. 3 zákona č. 136/2001 Z. z. o ochrane hospodárskej súťaže a o zmene a doplnení zákona Slovenskej národnej rady č. 347/1990 Zb. o organizácii ministerstiev a ostatných ústredných orgánov štátnej správy Slovenskej republiky v znení neskorších predpisov v znení neskorších predpisov tak, že za konanie uvedené v bode 1 výroku ukladá mestu Stará Ľubovňa peňažnú pokutu vo výške 331 EUR, slovom tristotridsaťjeden EUR, (10.000,- Sk, slovom desaťtisíc korún), ktorú je povinné uhradiť v lehote 
15 dní odo dňa nadobudnutia právoplatnosti rozhodnutia Protimonopolnému úradu Slovenskej republiky.

	Dňa 15. decembra 2008 bol doručený na Protimonopolný úrad Slovenskej republiky proti vyššie uvedenému rozhodnutiu úradu rozklad.
	
	Rada úradu preskúmala rozkladom napadnuté rozhodnutie, konanie, ktoré mu predchádzalo, rozklad ako aj spisový materiál s vecou súvisiaci.

	V rozklade mesto Stará Ľubovňa vznieslo nasledovné námietky:

1.	Vyhlásením Koncepcie rozvoja mesta v tepelnej energetike mesto neporušilo ustanovenie § 39 zákona, pretože v skutočnosti nedošlo k zvýhodneniu určitého podnikateľa a k obmedzeniu súťaže v oblasti tepelnej energetiky. Mestu v súlade so zákonom o tepelnej energetike podľa § 31 ods. 1 písm. a) vyplýva povinnosť vypracovať koncepciu. Koncepcia bola spracovaná oprávnenou odbornou firmou, v súlade so zákonom a dlhodobou koncepciou energetickej politiky SR, ako aj v súlade s regulačnou politikou Úradu 
pre reguláciu sieťových odvetví. Zo záverov týchto materiálov je zrejmé, že v prostredí Slovenskej republiky nie sú v tepelnej energetike vytvorené predpoklady na vznik konkurenčného prostredia a dodávateľov tepla môžeme charakterizovať ako prirodzené monopoly. Ak táto koncepcia je v súlade s energetickou politikou Slovenskej republiky, nemôže byť chybou mesta jej aplikácia v praxi.
2.	Mesto nikdy nehodnotí, že odpojenie sa od CZT (pozn. centrálneho zdroja zásobovania) sa negatívne prejaví na hospodárení spol. s r.o. Slobyterm. Individuálne a nekoncepčné budovanie si vlastných IZT (pozn. individuálnych zdrojov tepla) v bytových domoch, kde nie sú vytvorené ani technické podmienky pre výstavbu IZT nemá v sebe koncepčný a systémový prvok, neprispieva k bezpečnému a spoľahlivému zásobovaniu občanov mesta bývajúcich v bytových domoch teplom a má negatívny dopad na ostatných obyvateľov bytového domu a v konečnom dôsledku zhoršuje stav životného prostredia.
3.	Cenová politika je regulovaná Úradom pre reguláciu sieťových odvetví 
a do ceny je možné zahrnúť len oprávnené náklady, primeraný zisk a investičné úroky v rozsahu nevyhnutnom pre inováciu a rozvoj.
4.	Mesto nebráni budovaniu aj iných zdrojov tepla, ako je CZT, čo dokumentuje skutočnosť, že na území mesta je množstvo objektov, ako aj bytových jednotiek, kde Mesto nebránilo vybudovaniu IZT alebo skupinových blokových kotolní nebráni tomu ani po schválení VZN č. 19. Žiadateľ však musí preukázať, že navrhované technické riešenie je vhodné a nemá negatívny dopad na ostatných odberateľov.
5.	Mesto sa v zásade bráni iba ojedinelému, náhodilému a teda nekoncepčnému a nesystémovému budovaniu IZT, čo prináša rast nákladov pre ostatných odberateľov v bytovom dome, rozregulovanie tepelnej rovnováhy a celkové zhoršenie tepelnej prevádzky v celom bytovom dome. Je v záujme mesta,  aby bol zabezpečený koncepčný, systémový a ucelený rozvoj sústav tepelných zariadení, s cieľom dlhodobej spoľahlivosti a bezpečnosti dodávky tepla, v opačnom prípade sa môže veľmi rýchlo stať, že ekonomicky slabšie rodiny, ktoré si nemôžu dovoliť vybudovanie IZT, ostanú bez dodávky tepla keďže systém CZT sa z dôvodu nerentabilnosti rozpadne. Mesto má v zmysle zákona o tepelnej energetike zásobovaciu povinnosť dodávok tepelnej energie.

	Na základe § 33 zákona č. 136/2001 Z. z. o ochrane hospodárskej súťaže  a o zmene a doplnení zákona Slovenskej národnej rady č. 347/1990 Zb. o organizácii ministerstiev a ostatných ústredných orgánov štátnej správy Slovenskej republiky v znení neskorších predpisov v znení neskorších predpisov (ďalej len „zákon“) bola účastníkovi konania zaslaná výzva, aby sa ústne alebo písomne vyjadril 
pred vydaním rozhodnutia vo veci k podkladu rozhodnutia a k spôsobu jeho zistenia, prípadne, aby navrhol jeho doplnenie.

	Vo vyjadrení k výzve pred vydaním rozhodnutia, list zn. 954/2009 Kk, zo dňa 28. 4. 2009 účastník konania uviedol, že:

1.	mesto nikdy netvrdilo, že v Koncepcii energetickej politiky je priamo definovaná podpora CZT avšak z koncepcie je úplne zrejmé, že ak sa majú napĺňať jej ciele v krátkodobom aj dlhodobom horizonte, napr. ciel 7.12, v oblasti zásobovania teplom koncepcia predpokladá: „širšie využívanie obnoviteľných zdrojov energie a budovanie zdrojov so združenou výrobou el. energie a tepla“, čo nie je možné realizovať bez systému CZT, jeho udržania a budovania.
2.	Mesto Stará Ľubovňa pripravuje projekt výstavby kotolne na spaľovanie biomasy, ktorú zaradí do sústavy CZT a týmto spôsobom zvládne prípadnú plynovú krízu a zabezpečí spoľahlivú dodávku tepla, čo je aj povinnosťou obce v zmysle zákona o tepelnej energetike. Byty s IZT túto možnosť nemajú a sú odkázané iba na plyn a v prípade akýchkoľvek problémov nemajú inú alternatívu. Alternatívou nie je ani vytápanie elektrickou energiou, nakoľko rozvody v bytových domoch nemajú potrebné dimenzie.
3.	Ak mesto Stará Ľubovňa v konaní zamietlo IZT, nebolo to nikdy z dôvodu  podporiť a zvýhodniť určitého podnikateľa, ale výlučne mesto vo svojom stanovisku prihliada iba na výhodnosť a akceptovateľnosť navrhovaného riešenia, z dôvodu napĺňania záverov schválenej energetickej koncepcie a s cieľom zabezpečiť spoľahlivosť a bezpečnosť dodávky tepla pre všetkých obyvateľov mesta. Neexistuje nijaký dôkaz, že by konanie mesta bolo spojené s podporou a zvýhodňovaním spoločnosti Slobyterm.
4.	Základným a hlavným motívom mesta je vytvárať podmienky pre systémový rozvoj tepelných zariadení na svojom území s cieľom zabezpečiť spoľahlivosť a bezpečnosť dodávky tepla, hospodárnosť pri výrobe, rozvode a spotrebe tepla na princípe trvale udržateľného rozvoja a s dôrazom na ochranu životného prostredia. Samotná ochrana životného prostredia bola uvedená ako iba jeden príklad negatívneho dopadu IZT v bytovom dome.
5.	Mesto nesúhlasí s tým, že podmienky odpájania nastavilo tak, že je veľmi nepravdepodobné, že by ich nejaký žiadateľ mohol reálne splniť. Podľa názoru mesta ak vlastníci bytov v bytovom dome navrhnú spôsob dodávky tepla, ktorý po stránke ekonomickej, technickej a systémovej vylepšuje existujúci stav, napr. formou blokovej kotolne, mesto tomuto nikdy nebránilo ani brániť nebude (napr. takto je zásobovaný blok M sídl. Západ.) Podobne mesto nebráni odpájaniu v bytových domoch kde je už väčšina bytových jednotiek odpojená. V takomto prípade je oveľa účelnejšie aby takýto bytový dom sa celý odpojil od sústavy CZT.
6.	Mesto vo vedenom správnom konaní nikdy ako prioritné nehodnotilo reálnosť a technickú možnosť odpájania sa od CZT. Dnes je technicky možné všetko, ale technická stránka v tomto smere je iba okrajová záležitosť. Základným problémom, ktorý skúma PMÚ je predsa ochrana hospodárskej súťaže.
7.	Súhlasíme s tvrdením Rady úradu, že každý odberateľ alebo konečný spotrebiteľ má právo rozhodnúť sa nezávisle bez nútenia zotrvania v odberateľsko-dodávateľskom vzťahu, ktorý považuje pre seba 
za nevýhodný. Zákon o tepelnej energetike umožňuje odpojenie na základe splnených podmienok a mesto to akceptuje. Avšak nový spôsob dodávky tepla, napr. prostredníctvom IZT, nemôže byť chaotický a nesystémový, prihliadajúci iba na vlastné záujmy.
8.	PMÚ SR konal vo veci, ktorá nespadá pod dikciu zákona č. 136/2001 Z. z. o ochrane hospodárskej súťaže, nakoľko tu nedochádza k súťaži na trhu tovarov. Vlastník IZT nie je výrobcom tepla pre trh a teda nie je účastníkom relevantného trhu.
9.	Mesto navrhuje, aby bolo rozkladom napadnuté rozhodnutie ako nezákonné v celom rozsahu zrušené.

Závery Rady úradu 

	I. Aplikácia právnych predpisov

	Úrad postupoval v konaní procesne správne podľa zákona, nakoľko konanie začalo a prebiehalo za jeho účinnosti.

	Z hľadiska hmotnoprávneho úrad posudzoval konanie mesta Stará Ľubovňa správne podľa zákona, t.j. zákona v znení účinnom od 01. 05. 2004.

	 II. Osobná pôsobnosť zákona

	Podľa § 2 zákona sa zákon vzťahuje na podnikateľov a na orgány štátnej správy pri výkone štátnej správy, orgány územnej samosprávy pri výkone samosprávy a pri prenesenom výkone štátnej správy a orgány záujmovej samosprávy pri prenesenom výkone štátnej správy.

	Podľa ustanovenia § 39 zákona orgány štátnej správy pri výkone štátnej správy, orgány územnej samosprávy pri výkone samosprávy a pri prenesenom výkone štátnej správy a orgány záujmovej samosprávy pri prenesenom výkone štátnej správy nesmú zjavnou podporou zvýhodňujúcou určitého podnikateľa alebo iným spôsobom obmedzovať súťaž.

	Podľa § 25 ods. 3 písm. e) je v prípade  možného porušenia ustanovenia § 39 zákona účastníkom konania orgán štátnej správy, orgán územnej samosprávy alebo orgán záujmovej samosprávy. 

	Mesto Stará Ľubovňa je jednotkou územnej samosprávy, ktorá výkon svojich samosprávnych funkcií zabezpečuje prostredníctvom orgánov mesta, 
t.j. i prostredníctvom mestského zastupiteľstva. Mestské zastupiteľstvo mesta Stará Ľubovňa, v rámci výkonu samosprávy, prijalo zmenu a doplnok č. 8 k Všeobecne záväznému nariadeniu č. 19 z roku 1994 o územnom pláne sídelného útvaru mesta Stará Ľubovňa, ktorým porušilo § 39 zákona. Mesto ako právnická osoba s právnou subjektivitou nesie zodpovednosť za konanie svojich orgánov a teda aj za konanie mestského zastupiteľstva. Mesto Stará Ľubovňa, ako právnická osoba s právnou subjektivitou, je tak správne určená ako účastník konania v tomto správnom konaní.

	III. Kompetencia úradu

	Podľa názoru mesta úrad  konal vo veci, ktorá nespadá pod dikciu zákona, nakoľko tu nedochádza k súťaži na trhu tovarov a vlastník IZT nie je výrobcom tepla pre trh a teda nie je účastníkom relevantného trhu.

	Podľa § 1 zákona je jeho účelom ochrana hospodárskej súťaže na trhu výrobkov, výkonov, prác a služieb pred jej obmedzovaním, ako aj vytváranie podmienok na jej ďalší rozvoj s cieľom podporiť hospodársky rozvoj v prospech spotrebiteľov a úprava právomoci a pôsobnosti Protimonopolného úradu Slovenskej republiky. 
	Podľa ustanovenia § 39 zákona orgány štátnej správy pri výkone štátnej správy, orgány územnej samosprávy pri výkone samosprávy a pri prenesenom výkone štátnej správy a orgány záujmovej samosprávy pri prenesenom výkone štátnej správy nesmú zjavnou podporou zvýhodňujúcou určitého podnikateľa alebo iným spôsobom obmedzovať súťaž. 
	Ak sa tak stane je daná kompetencia úradu zasiahnuť keďže podľa § 22 ods. 1 písm. c) zákona úrad vydáva rozhodnutie o tom, že orgán štátnej správy pri výkone štátnej správy, orgán územnej samosprávy pri výkone samosprávy a pri prenesenom výkone štátnej správy a orgán záujmovej samosprávy pri prenesenom výkone štátnej správy porušil zákon.

	Obmedzením hospodárskej súťaže je pritom v zmysle § 39 zákona každé i potenciálne obmedzenie súťaže. Pre posúdenie konania je rozhodujúce, že určitý subjekt, v tomto prípade mesto, svojím administratívnym aktom skreslilo konkurenčné podmienky. Nie je rozhodujúce, či v dôsledku skreslenia konkurenčných podmienok na trhu prišlo ku skutočnému vylúčeniu nejakých podnikateľov z trhu. Mesto samotné, v tomto prípade, nie je účastníkom hospodárskej súťaže, môže ju však svojimi zásahmi umelo ovplyvniť a nastoliť tak podmienky, ktoré by bez jeho zásahu nemohli nastať. To je aj prípad predmetu tohto konania kedy mesto svojím administratívnym zásahom obmedzilo stranu ponuky a dopytu pri dodávkach tepla.
Nie je možné vo všeobecnosti súhlasiť s tvrdením účastníka konania, že 
na trhu dodávok tepla neexistuje žiadna súťaž a preto nie je odôvodnené hovoriť o jej obmedzení ako takom. Je síce pravdou, že ide o oblasť podliehajúcu regulácii, avšak spotrebiteľ si teplo môže okrem odberu tepla prostredníctvom CZT zabezpečiť aj inak, a to prostredníctvom elektrických vykurovacích telies, či plynovým kotlom, resp. inými možno menej využívanými alternatívnymi zdrojmi (slnečné kolektory a pod.). Existujú teda aj iné alternatívne riešenia keďže existuje súťaž jednak medzi technológiami ako aj medzi palivami, slúžiacimi na uspokojenie daného dopytu, ktoré môže mať spotrebiteľ z hľadiska ekonomickej efektívnosti záujem uprednostniť.
Zákon na ochranu hospodárskej súťaže sa aplikuje na všetky odvetvia, t.j. žiadne odvetvie nie je z jeho pôsobnosti vylúčené.
Konečným cieľom ochrany hospodárskej súťaže je možnosť voľby spotrebiteľa zvoliť si produkt alebo službu, ktorá najviac zodpovedá jeho potrebám, a to predovšetkým z hľadiska ceny a kvality. Tento základný súťažný cieľ, možnosť a právo voľby spotrebiteľa  je daný aj v tomto prípade.
Tvrdenie účastníka konania, že vlastník IZT nie je výrobcom tepla pre trh a teda nie je účastníkom relevantného trhu nie je relevantné. Vlastník IZT je v tomto prípade konečným spotrebiteľom, ktorý ma právo rozhodnúť sa pre iný zdroj dodávok tepla, ktoré predstavujú konkurenčnú alternatívu k dodávkam prostredníctvom CZT. 
Na trhu dodávok tepla v meste Stará Ľubovňa pôsobí ako druhý najväčší dodávateľ spoločnosť OSBD, Okružná 15, 064 01 Stará Ľubovňa, ktorá vykonáva túto činnosť ako činnosť podnikateľskú takže ani z tohto pohľadu nemožno hovoriť, že žiadna súťaž na danom trhu neexistuje.
Kompetencia úradu na posúdenie súladu konania mesta Stará Ľubovňa s § 39 zákona je v tomto prípade preto nepochybná.

IV. Vecné posúdenie

Trh tepelnej energetiky v meste Stará Ľubovňa.

	Z vykonaného dokazovania vyplynulo, že na území mesta Stará Ľubovňa  pôsobí niekoľko výrobcov tepla pre bytový fond. Najväčším výrobcom tepla 
a  dodávateľom do systému CZT  je spoločnosť Slobyterm, spol. s r.o., Levočská 20, 064 01 Stará Ľubovňa, ktorá dodáva teplo pre cca 65% bytového fondu v Starej Ľubovni. Zásobuje 66 bytových domov a 38 nebytových priestorov na území mesta. 74% tvorí dodávka pre bytový fond a 26% tvorí dodávka pre ostatné subjekty. Zásobované oblasti sú najmä sídliská Západ, Centrum a Východ.

	Spoločnosť Slobyterm, spol. s r.o. pôsobí na trhu výroby a dodávky tepla 
na území mesta od roku 1996 a jej 100% vlastníkom je mesto Stará Ľubovňa. Hlavnou činnosťou spoločnosti je výroba tepla a teplej úžitkovej vody pre bytové domy, fyzické osoby - podnikateľov, právnické osoby a pre verejný sektor. V súčasnosti spravuje na území mesta celkom 6 zdrojov tepla (plynových kotolní) s CZT, jednu domovú kotolňu a príslušnú distribučnú sieť tepelných rozvodov. Tepelné zdroje a tepelné rozvody sú vo vlastníctve spoločnosti Slobyterm, spol. s r.o. a vo vlastníctve mesta Stará Ľubovňa. 

	Druhým najväčším dodávateľom je spoločnosť OSBD, Okružná 15, 064 01 Stará Ľubovňa. Táto spoločnosť je výrobcom a dodávateľom tepla pre dva bytové domy, kde pomocou samostatných blokových kotolní zabezpečuje výrobu, rozvod, distribúciu a rozúčtovanie dodávky tepla konečným spotrebiteľom. U časti bytového fondu pôsobí len ako dodávateľ tepla, ktoré nakupuje od výrobcu Slobyterm, spol. s r.o.

	Na území mesta pôsobia aj ďalšie organizácie, ktoré prevádzkujú stredný zdroj znečistenia a vyrábajú teplo pre vlastnú potrebu a pre organizácie v ich prenájme.

	Centrálny zdroj tepla (CZT) je tepelné zariadenie alebo sústava tepelných zariadení, ktorá zabezpečuje dodávku tepla, resp. aj teplej úžitkovej vody pre viac odberateľov (objektov). Sústava centrálneho zásobovania teplom je sústava tvorená zdrojmi tepla (teplárňami, výhrevňami), primárnymi tepelnými rozvodmi, odovzdávacími stanicami tepla, sekundárnymi tepelnými rozvodmi a konečnými odberateľmi tepla. Do sústavy CZT je dodávané teplo vo forme horúcej vody, resp. pary, na základe požiadaviek konečných odberateľov pre vykurovanie, vzduchotechniku, teplú úžitkovú vodu, resp. pre technologické účely. Primárne médium sa prostredníctvom primárnych rozvodov tepla dostáva do odovzdávacích staníc tepla, kde sa ďalej transformuje na nižšie parametre, ktoré sa prostredníctvom sekundárnych rozvodov distribuujú konečným odberateľom tepla vo forme teplej vody pre vykurovanie a teplej úžitkovej vody. Dodávka a množstvo dodávaného tepla pri väčších sústavách CZT je riadené dispečingom, ktorý na základe vývoja počasia, zmluvných vzťahov medzi výrobcom a odberateľom, resp. medzi spoločnosťami dodávajúcimi do tej istej sústavy nasadzuje jednotlivé zdroje do sústavy CZT.

	Tieto zistenia neboli účastníkom konania spochybnené.

Skutkový stav – konanie mesta Stará Ľubovňa

	Podľa § 31 zákona č. 657/2004 Z. z. o tepelnej energetike obec 
s počtom obyvateľov nad 2 500 obyvateľov mala zabezpečiť do 31. decembra 2007 vypracovanie koncepcie rozvoja obce v tepelnej energetike v súlade 
s dlhodobou koncepciou energetickej politiky Slovenskej republiky a 
v rozsahu metodického usmernenia ministerstva, ak na jej území pôsobí dodávateľ alebo odberateľ, ktorý rozpočítava množstvo dodaného tepla konečnému spotrebiteľovi; koncepcia rozvoja obce v tepelnej energetike sa po schválení obecným zastupiteľstvom stáva odvetvovou koncepciou obce a použije sa 
pri spracovaní územnoplánovacej dokumentácie obce postupom podľa osobitného zákona, ak vznikne nová obec s počtom obyvateľov väčším ako 2 500 obyvateľov, zabezpečí vypracovanie koncepcie do dvoch rokov odo dňa jej vzniku.
	
	Podľa metodického usmernenia Ministerstva hospodárstva SR zo dňa 
15. apríla 2005, č. 952/2005-200, ktorým sa určuje postup pre tvorbu koncepcie rozvoja obcí v oblasti tepelnej energetiky, úlohou spracovania koncepcie rozvoja obce v tepelnej energetike je vytvorenie podmienok pre systémový rozvoj sústav tepelných zariadení na území obce s cieľom zabezpečiť spoľahlivosť a bezpečnosť dodávky tepla, hospodárnosť pri výrobe, rozvode a spotrebe tepla na princípe trvale udržateľného rozvoja, s dôrazom na ochranu životného prostredia a v súlade 
so zámermi energetickej politiky Slovenskej republiky a  záväznými legislatívnymi predpismi v oblasti energetiky.
	Koncepcia rozvoja mesta v tepelnej energetike bola  spracovaná na základe objednávky mesta Stará Ľubovňa spoločnosťou ENECO, s.r.o. v júni 2006 v spolupráci so spoločnosťou Slobyterm, spol. s r.o. a správcovskými spoločnosťami bytového fondu v meste. Pôvodne spracované znenie koncepcie neobsahovalo ustanovenia, protisúťažný charakter ktorých je posudzovaný v tomto konaní.

	Mesto Stará Ľubovňa však do nej doplnilo text, v ktorom sa ustanovuje cit.: „Nepovoľovať nesystémové a nekoncepčné odpájanie sa bytových domov 
od systému CZT...“ a „Spôsob výstavby individuálnych zdrojov tepla v jednotlivých bytoch považovať za nesystémové a nekoncepčné riešenie, ktoré má negatívny vplyv na hospodárnosť prevádzky sústavy CZT a zároveň na tepelnú rovnováhu bytového domu ako celku. Výstavbu individuálnych zdrojov tepla umožniť iba v prípade, ak je v bytovom dome odpojených viac ako 50% bytových jednotiek 
a za súhlasu všetkých vlastníkov bytového domu.“

	Následne mesto vyhlásilo Koncepciu rozvoja mesta v tepelnej energetike dňa 22. 11. 2007 ako zmenu a doplnok č. 8 k Všeobecne záväznému nariadeniu č. 19 z roku 1994 o územnom pláne sídelného útvaru mesta Stará Ľubovňa (ďalej aj ako “VZN č.19“). Zmena nadobudla účinnosť dňa 7. 12. 2007.

	Koncepcia je reálne v praxi aplikovaná keďže stavebný úrad pri rozhodovaní od žiadateľa požaduje aj záväzné stanovisko mesta k umiestneniu individuálneho zdroja tepla. Mesto pri vydávaní stanoviska posudzuje konkrétnu žiadosť vždy aj  
na základe ustanovení VZN č. 19.

	Po schválení VZN č. 19 rozhodoval stavebný úrad v meste Stará Ľubovňa o 3 žiadostiach o vydanie stavebného povolenia týkajúceho sa odpojenia bytových jednotiek  od centrálneho zdroja vykurovania. Z toho, v jednom prípade išlo o žiadosť podanú ešte pred nadobudnutím účinnosti VZN č. 19 a preto bola vybavená kladne. V druhom prípade žiadateľ splnil podmienky VZN č. 19 a v treťom prípade bolo konanie zastavené keďže žiadateľ nedoložil súhlasné stanovisko mesta v súlade s VZN č. 19. Rada úradu však poukazuje v tejto súvislosti na to, že v prvom  prípade, kde žiadatelia P. D. a A. D. v konečnom dôsledku síce obdržali kladné stanovisko, mesto pri prvom nesprávnom posúdení veci, vychádzajúc retroaktívne z Koncepcie, zamietlo žiadosť, nakoľko v bytovom dome žiadateľov nebolo odpojených viac ako 50% bytov. 

	Nesúhlasné záväzné  stanovisko zo dňa 10.4. 2008 k umiestneniu stavby malého zdroja znečisťovania ovzdušia v bytovom dome vydalo mesto aj v prípade žiadateľky P.Š. V stanovisku mesto uviedlo, že nesúhlasí s umiestnením malého zdroja znečisťovania ovzdušia v bytovom dome na Mierovej ulici, pretože žiadateľka nespĺňa podmienky VZN č. 19, keďže v predmetnom bytovom dome je umiestnených 48 bytových jednotiek pričom odpojené od CZT sú len 4, čo je menej ako 50%. V tomto prípade rozhodnutie stavebného úradu nebolo vydané, pretože žiadateľka nepožiadala stavebný úrad o stavebné povolenie.

	Pokiaľ ide o vydanie rozhodnutia vo veci žiadateľa D.K. zo dňa 7.1.2008 v tomto prípade síce mesto povolilo odpojenie žiadateľa od CZT aj  na základe splnenia VZN č. 19, ako to vyplýva z listu zn. 3015/2008 zo dňa 23.9.2008, jedna kladne vybavená žiadosť však nemôže vylúčiť rozpor predmetného VZN so zákonom. Naviac výhodou tohto žiadateľa bola bezpochyby skutočnosť, že v jeho bytovom dome už v čase jeho žiadosti bolo odpojených od CZT z 32 bytových jednotiek 24 bytových jednotiek a preto nebolo zrejme ani tak obtiažne získať 100% súhlas všetkých vlastníkov, keďže počet neodpojených vlastníkov v danom bytovom dome okrem neho bol 7. Splniť  podmienky VZN č. 19 je však vylúčené pre žiadateľa, ktorý je vlastníkom bytu v bytovom dome kde je odpojených menej ako 50% vlastníkov bytov. Ak by bolo odpojených v určitom bytovom dome napr. iba 20 % bytov žiadateľ môže žiadať o odpojenie od CZT iba v prípade, že spolu s ním bude o odpojenie žiadať súčasne ďalších 30% vlastníkov bytov v danom bytovom dome a okrem toho s jeho odpojením vyjadria súhlas všetci vlastníci v bytovom dome.

	Rada úradu súčasne poukazuje na to, že pred účinnosťou Koncepcie bolo v období od júna 2006 až do novembra 2007 z 29 podaných žiadostí o odpojenie sa od CZT 27 vybavených kladne.

	Prvostupňový orgán správne zistil a dostatočne v prvostupňovom rozhodnutí   na str. 4 až 9 aj popísal skutkový stav, odvolávajúc sa pritom na  relevantné právne predpisy,  pričom účastník konania  zistený skutkový stav ani nijako nespochybnil. 

Posúdenie protisúťažného konania

	Prvostupňový orgán dospel k záveru, že prijatím zmeny a doplnku č. 8 k Všeobecne záväznému nariadeniu č. 19 z roku 1994 o územnom pláne sídelného útvaru mesta Stará Ľubovňa účastník konania mesto Stará Ľubovňa porušilo § 39 zákona. Rada úradu považuje tento záver prvostupňového orgánu za správny.

	Mesto v konaní poukázalo na to, že vypracovaná Koncepcia je v súlade s energetickou politikou Slovenskej republiky a mesto iba zabezpečuje jej realizáciu v praxi.

	 Po oboznámení sa s energetickou politikou Slovenskej republiky však Rada úradu dospela k tomu, že táto priamo nepreferuje systém CZT spôsobom, ktorý by mestá a obce zaväzoval konať spôsobom akým konalo mesto Stará Ľubovňa.

V dokumente  Energetická politika SR sa uvádza „Dodávky tepla tvoria významnú časť slovenského energetického sektora. Do 90 – tých rokov sa dôraz kládol na centralizované zásobovanie teplom (CZT), ktoré zodpovedalo princípu efektívneho využívania energie. Deformované ceny elektriny a zemného plynu pre domácnosti vyústili do tendencie odpájať sa od CZT a uprednostňovať individuálne vykurovanie plynom alebo elektrinou. Táto situácia sa však v poslednom období vplyvom rastu ceny plynu výrazne mení... Rozvoj tepelnej energetiky Slovenska v strednodobom a dlhodobom výhľade sa bude orientovať na väčšie využitie obnoviteľných zdrojov na základe využívania biomasy a geotermálnej energie. Základom pre dosiahnutie tohto predpokladu je motivujúco postavená cena tepla. Využívanie týchto zdrojov je možné tiež v dôsledku zavádzania nových vysokoúčinných technologických zariadení vo využívaní CZT. Predpokladá sa tiež významnejšie využívanie slnečných kolektorov, ktoré sú v súčasnosti využívané len sporadicky.“
Rada úradu nespochybňuje ciele zakotvené v dokumente Energetická politika SR, ktorým je aj širšie využívanie obnoviteľných zdrojov energie a budovanie zdrojov so združenou výrobou el. energie a tepla, na ktorý poukazuje účastník konania,  ani to, že na ich dosahovanie je CZT podľa účastníka konania vhodné. Mesto však nemôže dosahovať cieľ zakotvený v tomto dokumente spôsobom, ktorý porušuje všeobecne záväzný predpis, v tomto prípade zákon, ktorý je tomuto dokumentu právne nadradený.
Pokiaľ ide o samotné konanie účastníka konania, mesta Stará Ľubovňa, mesto  síce nepristúpilo k plošnému zákazu odpájania sa od systému centrálneho zásobovania teplom ale stanovilo vopred  všeobecne platné kritéria, ktoré musia byť splnené aby mesto vydalo súhlas k odpojeniu. Mesto ako nevyhnutnú podmienku stanovilo preukázanie odpojenia viac ako 50 % bytových jednotiek v danom bytovom dome a súhlas všetkých vlastníkov bytového domu.
V prílohe č. 5 k listu účastníka konania, zn. 615/2008Kk, zo dňa 4. 3. 2009, 
na ktorú účastník konania poukazuje, sa uvádza cit.: „...jednoznačnú zábranu odpájania od systémov vykurovania nezamedzuje ani jedno z ustanovení zákonov, ktoré upravujú odpájanie sa individuálneho vlastníka od CZT, ale ich kombináciou sa dá problém odpájania riešiť tak, aby sa mu zamedzilo, resp. aby sa problém riešil prijateľne pre dotknuté osoby.“
Možno súhlasiť s tým, že konanie mesta Stará Ľubovňa nenachádza oporu v žiadnom právnom predpise. Naopak zákon č. 657/2004 Z. z. o tepelnej energetike v platnom znení v § 20 ustanovuje, že odberateľ a konečný spotrebiteľ môžu skončiť odber tepla dohodou ak odberateľ alebo konečný spotrebiteľ uhradí dodávateľovi ekonomicky oprávnené náklady vyvolané odpojením odberateľa alebo konečného spotrebiteľa od sústavy tepelných zariadení dodávateľa.
Napriek tomu, že mesto de jure nezakázalo odpájanie od CZT plošne, Rada úradu má za to, že de facto podmienky na odpojenie nastavilo tak, že je vo väčšine prípadov veľmi nepravdepodobné, že by ich žiadateľ mohol reálne splniť, čo bolo pravdepodobne aj cieľom konania mesta, a to vychádzajúc aj z prílohy č. 5 citovanej vyššie. 
Rada úradu už pritom v minulosti rozhodovala o obdobných prípadoch správania sa iného mesta kde odmietla plošné reštriktívne opatrenie 
na odpájanie sa od CZT ako odporujúce zákonu. Viď. v tejto súvislosti Rozhodnutie Rady úradu č. 2006/39/R/2/127 zo dňa 24. 11. 2006 vo veci obdobného konania mesta Zvolen.
Splnenie podmienok podľa VZN č. 19, t.j. odpojenie viac ako 50% bytových jednotiek v čase žiadosti o odpojenie a získanie 100% súhlasu všetkých vlastníkov v bytovom dome, považuje Rada úradu za veľmi ťažko splniteľnú. Samotné vysvetlenie mesta v tejto súvislosti je nedostatočné. Mesto iba uviedlo, že skutočnosť aby bolo na odpojenie od CZT postačujúcich 50% vlastníkov je nerelevantné aj z dôvodu technického prevedenia IZT v bytovom dome. Rada úradu neakceptuje takto zdôvodnené správanie mesta, ktoré svojou požiadavkou ide nad rámec § 14 zákona č. 182/1993 Z. z. o vlastníctve bytov a nebytových priestorov v platnom znení, ktorý požaduje nadpolovičnú väčšinu hlasov všetkých vlastníkov bytov a nebytových priestorov v dome. Rada úradu neakceptuje, že práve pre schválenie tejto skutočnosti by nemal byť postačujúci súhlas vlastníkov v takom rozsahu ako ho požaduje zákon č. 182/1993 Z. z. Rada úradu, vychádzajúc zo spisového materiálu, má za to, že odpojenie od CZT je reálne a technicky možné a mesto Stará Ľubovňa túto skutočnosť ani nevyvrátilo, naopak ju potvrdilo vo svojom vyjadrení v liste zn. 954/2009 Kk zo dňa 28. 4. 2009. To, že sa Rada úradu zaoberá aj technickou možnosťou odpojenia jednotlivcov v bytových domoch od CZT má svoju relevanciu v rámci súťažného posúdenia prípadu, čo však účastník konania spochybňuje. Nebolo by totiž možné považovať konanie mesta za rozporné zo zákonom ak by jeho konanie bolo ospravedlniteľné objektívnymi dôvodmi, ako napr., že odpojenie jednotlivého bytu v bytovom dome by nebolo z technických príčin možné.
Rada úradu pri posudzovaní prípadu vychádzala zo skutočnosti, že mesto má povinnosť zabezpečiť dodávky tepelnej energie, čo realizuje práve  dodávkami tepla, resp. teplej úžitkovej vody prostredníctvom CZT. V tej súvislosti je mesto povinné dbať tiež na technickú funkčnosť a efektívnosť daného systému. V neposlednom rade musí prihliadať aj na ekologickosť daného systému. Tieto ciele však nemôže realizovať bránením odpojenia sa od CZT keď má individuálny spotrebiteľ názor, že je pripojenie do CZT pre neho ekonomicky alebo z iných dôvodov nevýhodné. Každý odberateľ alebo konečný spotrebiteľ má právo, ktoré je v tomto prípade naviac garantované zákonom o tepelnej energetike, rozhodnúť sa nezávisle bez nútenia zotrvať v odberateľsko-dodávateľskom vzťahu, ktorý považuje pre seba za nevýhodný. Účastník konania s týmto tvrdením na jednej strane súhlasil na druhej strane však vyjadril názor, že nový spôsob dodávky tepla, napr. prostredníctvom IZT, nemôže byť chaotický,  nesystémový a prihliadajúci iba na vlastné záujmy. Rada úradu má za to, že súčasťou právneho systému Slovenskej republiky sú právne predpisy zabezpečujúce, resp., na základe ktorých je možné sa domáhať aby výkon vlastníckych práv, v tomto prípade spojených s bytom, nebol na úkor iných vlastníkov, či iných subjektov a teda aby nedošlo k presadzovaniu vlastných záujmov spojených s výkonom vlastníckych alebo jemu obdobných práv na úkor iných. 
 Mesto obhajuje svoj postup ochranou ostatných vlastníkov domu, ktorí musia znášať vyššie náklady spôsobené odpojením. Tieto argumenty Rada úradu nemôže akceptovať. Zákon o tepelnej energetike odpojenie umožňuje za zákonom splnených podmienok. Náklady vyvolané odpojením je odberateľ povinný uhradiť v súlade 
s § 20 zákona č. 657/2004 Z. z. o tepelnej energetike. Ak teda zákon o tepelnej energetike na jednej strane odpojenie jednotlivcov od CZT predvída nie je možné akceptovať, že VZN mesta, ktoré má nižšiu právnu silu, im v tom vytvára prekážky.
 Zákon o vlastníctve bytov a nebytových priestorov chráni práva ostatných vlastníkov v dome v prípade riešenia otázok týkajúcich sa spoločného domu, spoločných priestorov a zariadení. Každý vlastník bytu sa tiež môže obrátiť 
na nezávislý súd ak má za to, že jeho zákonom chránené práva boli porušené. Nie je preto odôvodnené aby mesto stanovovalo podmienky idúce nad rámec príslušných zákonov, uplatňovanie ktorých súčasne obmedzuje hospodársku súťaž na úkor konečného spotrebiteľa.
V súvislosti s poukazom účastníka konania na list OSBD pánovi V.K. zo dňa 28. 4. 2005, kedy podľa mesta tento občan nemal tiež žiadnu voľbu (viď list mesta č. 615/08-OV-Kk zo dňa 29. 7. 2008), Rada úradu uvádza, že v danom prípade zostali na vstupe napojené iba dva  byty, pričom OSBD jednému z vlastníkov oznámilo, že vzhľadom na vysoké náklady tieto odpojí od dodávky tepla a teplej úžitkovej vody. 
Ustanovenie § 16 zákona č.657/2004 Z. z. o tepelnej energetike ustanovuje, že dodávateľ, ktorý rozpočítava množstvo dodaného tepla konečnému spotrebiteľovi, alebo odberateľ, ktorý rozpočítava množstvo dodaného tepla konečnému spotrebiteľovi, je povinný zabezpečiť dodávku tepla v určenom čase, v určenej kvalite a za schválenú alebo určenú cenu. Podľa § 19 ods. 3 je dodávateľ povinný
 dodávať teplo z verejného rozvodu tepla na vymedzenom území každému, kto 
o dodávku tepla písomne požiada, má vybudovanú tepelnú prípojku, ktorá spĺňa technické podmienky pripojenia určené dodávateľom, a podpísal zmluvu o dodávke 
a odbere tepla, pokiaľ nie je už zásobovaný z verejného rozvodu tepla. Výpoveďou môže dodávateľ zmluvu ukončiť iba za podmienky stanovenej zákonom (§ 19 ods.4). Ustanovenie § 20 tohto zákona následne  ustanovuje podmienky skončenia odberu tepla, čo je možné dohodou alebo na základe zákonom stanovených podmienok. 
	Rada úradu nespochybňuje ani potrebu preferovania alternatívy najviac prispievajúcej k ochrane životného prostredia. Tento cieľ by však malo mesto zabezpečovať na základe relevantných právnych predpisov platných na úseku ochrany životného prostredia a nie prostredníctvom plošných opatrení, ktoré nemajú priamu príčinnú súvislosť s ochranou životného prostredia.  Príslušné orgány ochrany životného prostredia sú naviac povinné každý prípad odpojenia posúdiť a vyjadriť sa k nemu. Rada úradu nepovažuje podporu CZT cez schválenú koncepciu za jediný možný a vhodný spôsob ochrany životného prostredia v meste. Mesto totiž v konečnom dôsledku nebráni odpájaniu celých bytových domov, pokiaľ sa vlastníci bytov dohodnú, že uprednostňujú inú formu dodávok tepla ako prostredníctvom CZT. Rovnako tak mesto nebráni aby nové bytové domy, či iné nové stavby neboli napojené na CZT, čím je spochybniteľný jeden z  motívov preferovania CZT, a to ochrana životného prostredia. I keď CZT môže predstavovať najvhodnejšiu formu dodávok tepla z pohľadu ochrany životného prostredia, spôsob, ktorý na to mesto zvolilo nie je presvedčivý v tom, že tento cieľ takto naozaj dokáže zabezpečiť a naviac tento spôsob súčasne obmedzuje hospodársku súťaž. Kontrola ochrany znečisťovania ovzdušia musí byť zabezpečovaná predovšetkým cez kompetentné orgány v súlade s príslušnými zákonmi.
	Mesto naviac vo svojom vyjadrení k výzve pred vydaním rozhodnutia v liste zn. 954/2009 Kk zo dňa 28. 4. 2009 spresnilo, že ochrana životného prostredia nebola z jeho strany uvedená ako jeden z hlavných motívov prijatia VZN. Č.19, keďže týmto bolo vytvorenie podmienok pre systémový rozvoj tepelných zariadení 
na svojom území s cieľom zabezpečiť spoľahlivosť a bezpečnosť dodávky tepla, hospodárnosť pri výrobe, rozvode a spotrebe tepla na princípe trvale udržateľného rozvoja s dôrazom na ochranu životného prostredia. Ochrana životného prostredia ním bola uvedená iba ako jeden z príkladov negatívneho dopadu.
	Nie je tiež potrebné preukazovať úmysel mesta zvýhodniť svojím konaním spoločnosť Slobyterm spol. s r.o., ktorej je 100% vlastníkom a ktorá z takéhoto postupu mesta jednoznačne, bez ohľadu na to, či tu taký úmysel mesta existoval alebo nie, profituje, pričom takýto profit by si bez podpory mesta spoločnosť sama nemohla zabezpečiť. 
	Na tento účel nie je potrebné vykonať ďalšie dokazovanie, ktorého sa dožaduje účastník konania. Zodpovednosť vyplývajúca zo zákona o ochrane hospodárskej súťaže je zodpovednosťou objektívnou bez potreby dokazovania úmyslu obmedziť súťaž. V zmysle zákona je postačujúce, že k takémuto obmedzeniu dochádza, resp. môže dôjsť. Ide teda o zodpovednosť za výsledok. To, že mesto bráni individuálnemu odpojeniu od CZT má za následok väčšie príjmy pre spoločnosť Slobyterm spol. s r.o., t.j. príjmy aj od tých odberateľov, ktorí by sa od CZT  odpojili keby spĺňali podmienky zakotvené vo VZN č. 19.
	Obmedzením súťaže je podľa § 3 ods. 1 zákona každé obmedzenie voľnosti konania podnikateľa na relevantnom trhu, najmä vylučovanie existujúcich alebo možných súťažných aktivít, skutočné alebo možné zníženie rozsahu konkurenčnej aktivity alebo skresľovanie konkurenčných podmienok. Nie je teda nevyhnutné aby 
k reálnemu vylúčeniu naozaj aj došlo stačí jeho potenciálna hrozba. V danom prípade však koneční odberatelia boli reálne zbavení možnosti slobodne sa rozhodnúť pre iného dodávateľa, prostredníctvom inej technológie než je dodávka tepla spoločnosťou Slobyterm prostredníctvom CZT. Uvedenú skutočnosť by pritom ani  nebolo potrebné dokazovať nakoľko minimálne potenciálne obmedzenie existuje už v samotnom cieli konania mesta nepovoľovať individuálne odpájanie.
	Mesto v záujme presadzovania udržania systému CZT do budúcna musí zvoliť inú formu ako plošné obmedzovanie odpájania sa jednotlivých, nespokojných odberateľov formou všeobecne záväzného nariadenia. Mesto by malo predovšetkým zvoliť spôsob ako presvedčiť konečných spotrebiteľov o výhodnosti CZT v porovnaní s ostatnými alternatívami dodávok tepla a teplej úžitkovej vody.
	Záverom Rada úradu konštatuje, že stanovenie určitej podmienky, či kritéria pre vstup na trh v zásade vždy v sebe nesie isté riziko obmedzenia súťaže a je preto vždy potrebné starostlivo a ad hoc posúdiť každý prípad v celkovom jeho ekonomickom a právnom kontexte s prihliadnutím na ďalšie ciele a záujmy, ktoré sa takým krokom sledujú.
	Rada úradu považuje právne posúdenie prvostupňovým orgánom za správne.
	Pokiaľ ide o námietku s procesným pochybením pri doručovaní výzvy Rada úradu konštatuje že, úrad nepochybil. Z celého textu výzvy, vrátane uvedenia správnej adresy, bolo zrejmé, že táto je adresovaná mestu Stará Ľubovňa, pričom naviac úrad chybu v písaní aj dodatočne písomne opravil, čo bol v danom prípade dostatočný postup. 

	V. Pokuta
	Rada úradu k uloženej výške pokuty a k jej odôvodneniu v prvostupňovom rozhodnutí uvádza nasledovné.

	Pokutu môže úrad podľa § 38 ods. 8 zákona uložiť do štyroch rokov od začatia konania. Úrad však môže tieto pokuty uložiť najneskôr do ôsmich rokov odo dňa, keď došlo k porušeniu ustanovení tohto zákona, ustanovení osobitného predpisu, 
k nesplneniu podmienky alebo k porušeniu povinnosti alebo záväzku uloženého rozhodnutím úradu; v prípade pokračovacieho správneho deliktu alebo trvajúceho správneho deliktu začne lehota plynúť odo dňa, keď došlo poslednýkrát k porušeniu.

	Rada úradu konštatuje, že vzhľadom na to, že k prijatiu VZN. č. 19, ktoré je predmetom posúdenia v tomto konaní došlo 22. 11. 2007 a toto je naďalej účinné a konanie začalo z vlastného podnetu úradu dňa 23. 6. 2008 nedošlo k uplynutiu zákonom stanovených lehôt pre uloženie pokuty.

	S porušením právnej povinnosti spája právo určitý právny následok. Sankcia je jedným z druhov štátneho donútenia predvídaného právnou normou pre prípad porušenia povinnosti. Sankcia predstavuje vo svojej podstate nepriaznivý dôsledok, ktorý je zodpovednostný subjekt povinný znášať za porušenie právnej povinnosti.

	Pokuta ako sankcia predstavuje principiálny nástroj na vynucovanie súťažného práva  a na  zabezpečenie nápravy. Jej cieľom je jednak zabezpečenie ukončenia protisúťažného správania a potrestanie porušovateľa (represívny účinok) ako aj zabránenie recidíve (preventívny účinok). Sankcia pritom neplní preventívny účinok iba voči samotnému adresátovi rozhodnutia, ale vzhľadom na charakter rozhodnutia ako verejnej listiny prispieva tiež k všeobecnému rozširovaniu súťažného povedomia a súťažnej kultúry aj vo vzťahu k ďalším  subjektom a tým plní aj všeobecný preventívny účinok. Generálna prevencia zabezpečuje výchovné ovplyvňovanie  tretích osôb prostredníctvom sankcie aby sami nejednali contra legem.
	Podľa § 38 ods. 3 zákona úrad za porušenie zákazu podľa § 39 uloží orgánu štátnej správy, orgánu územnej samosprávy alebo orgánu záujmovej samosprávy pokutu do výšky 2 000 000 Sk.
	Podľa § 38 ods. 10 zákona úrad pri ukladaní pokuty posudzuje závažnosť 
a dĺžku trvania porušovania ustanovení tohto zákona, porušovania ustanovení osobitného predpisu alebo porušovania podmienky, povinnosti alebo záväzku uloženého rozhodnutím úradu. Úrad pri posudzovaní závažnosti porušovania berie do úvahy jeho povahu, skutočný dopad na trh a tam, kde je to účelné, veľkosť relevantného trhu. Okrem týchto kritérií úrad pri ukladaní pokuty berie do úvahy aj iné skutočnosti, najmä opakované porušovanie tým istým podnikateľom, odmietnutie podnikateľa spolupracovať s úradom, postavenie podnikateľa ako vodcu alebo iniciátora porušovania, získanie majetkového prospechu v dôsledku porušovania alebo neplnenia dohody obmedzujúcej súťaž v praxi.

	Ustanovenie § 38 ods. 10 obsahuje demonštratívny výpočet kritérií, ktoré úrad pri ukladaní pokuty zohľadní, nie všetky je však možné zohľadniť v každom prípade, keďže niektoré z nich sa viažu výlučne na správny delikt dohody obmedzujúcej súťaž (postavenie podnikateľa ako vodcu alebo iniciátora porušovania, neplnenie dohody obmedzujúcej súťaž), resp. veľkosť relevantného trhu sa zohľadňuje iba tam kde je to účelné.

	Úrad v prvostupňovom konaní a Rada úradu v druhostupňovom konaní disponujú určitou diskrečnou právomocou pri určení výšky pokuty, ktorú však musia uplatniť v intenciách, ktoré im stanovuje zákon v § 38 ods. 3 v spojení s § 38 ods. 10 zákona.

	Pokiaľ ide o samotné posúdenie a vyhodnotenie faktorov, ktoré úrad vzal pri ukladaní pokuty do úvahy, Rada úradu sa s týmto stotožňuje.

	Prvostupňový orgán určoval pokutu na základe dvoch základných kritérií, a to závažnosti a dĺžky porušovania tak ako mu to ukladá zákon. Pri určovaní závažnosti je potrebné v zmysle zákona zohľadniť povahu porušenia, skutočný dopad na trh a tam kde je to účelné veľkosť relevantného trhu.

	Podľa rozhodnutia súdu v  prípade C-248/98 P KNP BT v Commission (2000) ECR I-9641, ods.42 zdôvodnenie pokuty Komisiou je postačujúce ak táto v jej rozhodnutí uvedie faktory, na základe ktorých určila závažnosť porušenia a jeho trvanie.

	Na porovnanie Rada úradu uvádza, že Európska komisia v prípade závažnosti posudzuje povahu porušenia, skutočný dopad na trh a veľkosť relevantného trhu. Skutočný dopad na trh však posudzuje iba vtedy ak je tento možné posúdiť.

	Ustanovenie § 38 ods. 10 zákona ustanovuje, že úrad berie do úvahy skutočný dopad na trh. Uvedené ustanovenie však neznamená, že iba správanie, ktorého negatívne účinky, resp. dopady je možné presne kvantifikovať je možné označiť za protisúťažné. Skutočný dopad je iba jeden z faktorov, ktorý úrad zvažuje, pričom zákon ustanovuje iba povinnosť jeho zhodnotenia, čo znamená, že tento faktor, faktor dopadu na trh, úrad vyhodnotí spolu s ďalšími faktormi a na základe ich kumulatívneho posúdenia určí výšku pokuty.

	V rozhodnutí Súdu prvej inštancie T- 329/01 vo veci Archer Daniels Midland Co. v. Komisia súd konštatoval, že skutočný dopad je dostatočne demonštrovaný, ak je Európska komisia schopná poskytnúť špecificky hodnoverný dôkaz indikujúci s rozumnou pravdepodobnosťou, že protisúťažné správanie malo dopad na trh. Súd pripustil, že v každom prípade nie je možné kvantifikovať dopady protisúťažného správania na trh.

	Ani podľa judikatúry európskych súdov nie je teda  nevyhnutné kvantifikovať detailne dopady protisúťažného správania na trh, a to najmä vzhľadom 
na skutočnosť, že môže existovať množstvo ďalších vonkajších faktorov, ktoré môžu simultánne ovplyvňovať napr. ceny alebo vstupy, čím sa stáva extrémne obtiažnym urobiť záver o vplyve všetkých možných faktorov na situáciu na trhu.
	
	Na účely posúdenia skutočného dopadu na trh nie je nevyhnutné  kvantifikovať, resp. špecifikovať konkrétne skutočné dopady konkrétnej praktiky 
na trh ale je postačujúce, tak ako to urobil prvostupňový orgán, preukázať s rozumnou pravdepodobnosťou, aký bol, resp. mohol byť dopad na trh v dôsledku protisúťažného správania. 

	Mesto Stará Ľubovňa prijatím VZN č. 19 nastavilo podmienky umelo zvýhodňujúce dodávky tepla prostredníctvom CZT, ktoré obmedzujú slobodnú voľbu spotrebiteľa a vylučujú z trhu alternatívne zdroje dodávok tepla, čím následne prinášajú výhodu podnikateľovi Slobyterm, spol. s r.o., ako jedinému dodávateľovi tepla prostredníctvom CZT v meste Stará Ľubovňa. Ako správne konštatoval prvostupňový orgán mesto Stará Ľubovňa týmto postupom zabezpečilo stabilnú základňu odberateľov  tepla cez CZT, a to bez ohľadu na jeho cenu a kvalitu dodávok. Tým samozrejme zabezpečilo aj isté príjmy pre podnikateľa Slobyterm, spol s r.o., ktorý nie je tak ohrozený odlivom zákazníkov, ktorí by pri existencii slobodného výberu mohli preferovať aj iné zdroje dodávok tepla. Vykonaným dokazovaním sa preukázalo, že mesto striktne koncepciu aj realizovalo a preto táto mala reálny dopad v rámci územia mesta Stará Ľubovňa.

	Úrad popísal v prvostupňovom konaní dopady postupu mesta tieto však nevyhodnotil z pohľadu závažnosti, čo je však možné doplniť v druhostupňovom rozhodnutí. Rada úradu považuje postup mesta za menej závažný najmä z dôvodu, že nedošlo k úplnému zákazu odpojenia sa od CZT.

	Úrad správne posúdil veľkosť trhu, na ktorom sa porušenie zákona prejavilo. Územie mesta Stará Ľubovňa predstavuje lokálny trh, t.j. trh menšieho rozsahu.

	Úrad tiež správne vyhodnotil, že v tomto prípade ide o trvajúci delikt, ktorý 
ku dňu vydania prvostupňového rozhodnutia stále pretrvával, keďže VZN č. 19 je stále v účinnosti a mesto ho naďalej dodržiava. Keďže doba porušovania je približne jeden rok úrad správne vyhodnotil, že zo strany mesta Stará Ľubovňa došlo 
ku krátkodobému porušeniu zákona. Pri porušeniach zákona s trvaním do 1 roka nedochádza z titulu dĺžky trvania porušenia zákona k úprave sumy pokuty určenej 
na základe závažnosti.
 
	Existencia iných skutočností, ak sú preukázané, v jednotlivých prípadoch má za následok úpravu základnej sumy pokuty, t.j. jej zvýšenie alebo zníženie. Rada úradu, rovnako ako úrad, nezistila žiadne skutočnosti, ktoré by odôvodňovali zvýšenie alebo zníženie pokuty.

	Výšku uloženej pokuty na dolnej hranici možného zákonného rozpätia  považuje Rada úradu za primeranú na naplnenie jej predovšetkým preventívneho  cieľa v tomto prípade.

	Vzhľadom na vyššie uvedené považuje Rada úradu rozhodnutie prvostupňového orgánu za vecne a právne správne. 

Poučenie :

	Proti tomuto rozhodnutiu sa podľa § 61 ods. 2 zákona č. 71/1967 Zb. o správnom konaní (správny poriadok) v znení neskorších predpisov nemožno odvolať. Proti tomuto rozhodnutiu možno podať žalobu podľa § 247 Občianskeho súdneho poriadku na Krajský súd v Bratislave do dvoch mesiacov od jeho doručenia.

	Ak účastník konania nezaplatí pokutu v určenej lehote, je povinný zaplatiť penále vo výške 0,1 % z dlžnej sumy uloženej pokuty za každý deň omeškania.

	

	                                                                      Danica Paroulková
                                                                                     predsedníčka
                                                                     Rady Protimonopolného úradu SR

Rozhodnutie sa doručí:

1.	Mesto Stará Ľubovňa, mestský úrad, Obchodná 1, 064 01 Stará Ľubovňa
2.	Protimonopolný úrad SR, odbor zneužívania dominantného postavenia